Ertsforekomster i Søndhordland og paa Karmøen. 263 



Længden af de parallele Ertsdrag fra Bømmelø til Va- 

 raldsø er 6 til 7 norske Mil. Regelmæssigere Udbredelse af 

 Ertsforekomster paa en saa stor Strækning er vel neppe 

 kjendt i vort Land. Kun Skade, at Svovlertsen er saa bil- 

 lig, Kobberertseu saa fattig, og Jernertsen saa uren. 



Forekomsten af Svovl- Kobber- og Jernertse kunne ikke 

 adskilles. Svovlkisen er Hovederts ; hvor denne er blandet 

 med Kobber kis bliver Gruben en Kobbergrube. Magnetjern 

 ledsager byppig Svovlkisen ; heller ikke nogen særgen Fore- 

 komst af Jernmalm kan opstilles. flvor Magnetjernet over- 

 veier, bliver Gruben en Jerngrube som ved Jernsmaugets Grube. 



Disse Ertsforekomster ere paafaldende fattige paa Mine- 

 ralier. Endog Svovlkiskrystaller saa store som en Ert er 

 vanskelig at tinde ved flere at Forekomsterne. Svovlkisens 

 Udseende er ofte eiendommeligt som ved Gruberne paa 

 Stordø, hvor den som tidligere omtalt ofte er sort, ofte 1er- 

 agtig graa. Hvor Ertsen har en væsentlig Kobbergehalt, 

 ridser man temmelig let i den med Kniv, men den girer 

 alligevel Ild for Staal. 



Kobberholdig Svovlkis i lindseformige Masser eller Stokke 

 som ved Viksnæs kj endes fra flere Forekomster udenfor 

 Norge. Saaledes i Porvindsen Huelya i Spanien (Rio tinto 

 med flere Gru'. er), ved Agordo i Venetien, i Rammelsberg 

 ved Goslar, ved Fahlun i Sverige. Alle disse Forekomster 

 have dette fælles, at de føre jevnt kobberholdig Svovlkis i 

 enorme ulagede Masser. Sammenlignet med disse fremmede 

 Forekomster bliver Viksnæs det mindste trods den anselige 

 Mægtighed af 20 Meter med en Udstrækning i Felt af 80 Meter. 



Ingénieur des mines, Lan, siger i Annales des mines 

 l&o? Tome XII i en Afhandling betitlet Voyage sur la 

 Sierra Nevada et le Nord de l'Andalousie, at de spanske 

 Leiesteders Mægtighed varierer mellem 8 eller 10 Meter 



