264 Amund Helland. 



indtil 100 og 150 Meter; Udstrækningen i Strøgietniugen er 

 sjelden mindre end 200 til 300 Meter, undertiden 2 Kilo- 

 meter. I berg-und hüttemännische Zeitung 1863 angives 

 Mægtigheden af lir. F. Schønicheu ti! mellera 16,8 og 100.8 

 Meter, og Udstrækning i Strøg til fra 84 til 672 Mtter. I 

 Faldretningen er der efter samme Forfatter ved Rio tiiito 

 naaet en vertikal Dybde af 100 Meter, og paa denne Stræk- 

 ning har Leiestedet tiltaget nogle Meter i Mægtighed. 



Efter Lan har man alleredi^ troet at iagttage en Tendens 

 til at aftage i Mægtighed i en Dybde, der varierer efter 

 Leiestedets Størrelse, saa at Leiestederne skulle komme til 

 at vise Former af Lindser saavel i vertikal Retning som i 

 horizontal. Leiestedet i Agordo er 4 til 80 Meter mægtigt 

 og forfulgt 200 Meter i Strøg og 460 Meter efter Faldet. 

 Paa Dybet synes den mægtige Kismasse at kile sig gan- 

 ske ud (Cotta Erzlagerstätten) 



I Rammelsberg har Kismasseu en Udstrækning i Strøg 

 af 600 Meter og en Mægtighed af 116 Meter. 



Dimensionerne af Fahluns Ertsleie angives at være i 

 100 Meters Dyb 220 Meter fra Øst til Vest og 240 Meter 

 fra Nord til Syd; i 300 Meters Dyb ere disse Dimensioner 

 aftaget med over Halvdelen. 



Ertsens mineralogiske Beskaffenhed synes ogsaa at være 

 den samme ved alle disse Gruber. Lan angiver for de 

 spanske Leiesteder 49 -50 pCt Svovl, 43—44 pCt. Jern, 

 3__4 pCt. Kobber og 2-6 pCt. Ler, hvilken Sammensætning 

 stemmer godt med Viksnæsmalmens. Blende angives som 

 ledsagende Mineral ved alle Foreki)mster. Kismasserne fore- 

 komme alle i skifrige Bergarter, der snart kaldes Lerkifere, 

 snart Talkskifere, Phyllade, Chloritskifer; fra Fahlun tynd- 

 bladig Glunmerskifer med hvid Talkskifer. 



Haandstykker af Bergarter med Ertse fra Fahlun ligne 



