Öfver Filipstads bergslag. 307 



sen för malmen. — Jernmalmen i Wermland utgöres alltid 

 med undantag af den vid Långban, af magnetisk jernmalm, 

 (magnetit). Denne har, som bekant, i sitt renaste tills ånd 

 en bestämd kemisk formel, så att jernprocenten deri uppgår 

 till 72. Men man kan, såsom äfven är bekant, ingalunda 

 bryta malmen i stort till denna höga procent, utan är den 

 t. ex. i Wermland 54- 58, i Grengesberg 60, i Bispberg 65, 

 o. s. v. Orsaken dertill är „gångarten". Några analyser af 

 de Wermlandska jernmalmerna, såsom de i stort utbrytas 

 och smältas, torde här anföras : 

 Krangrufvan Malmbergskärr - Wäggrufvan (Persberg). 



Si 17,93 .... 12,93 ... 9,76. 



Al., 



Mn 

 Ca 

 Mg 



2,94 

 0,04 

 4,39 

 5,59 



2,15 



0,04 



0,44 



7,10 



1,31. 

 0,24. 

 1,96. 

 4,65. 



Fe. Fe» 69,22 = 50,27 jern. 77,54 = 56,31 jern. 82,42 = 59,67 jern. 



100,110 



100,20 



100,34. 



Fosfor . . 0,008 0,005. 



Svafvel 0,027 



Kiselsyran, lerjorden, talkjorden, o. s. v. härröra förstås 

 från gångarten, som man ej kunnat frånskilja. 



Under Gustaf I's tid, för öfver 300 år sedan, då man i 

 Sverige började tänka på bergverksbedrif, införskrefves Ty- 

 skar, för att sätte de svenska bergverken i rätt och godt 

 skick. Tyskarne förde och sina tekniska termer med sig, 

 och från dem härleder sig ordet „giångart, som än i dag 

 har burskap^ Sverige. Men om denna benämning är rätt 

 i Tyskland, der gångar förefinnas, så är den oegentlig i Sve- 



20* 



