308 L. J. Igelstrøm. 



rige, der mig veterligen ingen malm förekommar på gäng, 

 utan alla, åtminstone jernmalraerna, bilda verkliga lager i 

 hälleflinta, gneiss eller i glimmerskiffer. Benämningen lager- 

 arter varo här den rätta, men jag må ännu begagna mig 

 af det gamla namnet gångart fur att ej blifva missförstådd. 



Det är klart att om de svenska jernmalmerna icke vare 

 utblandade med gångart, de då skolle hafva en mycket hög 

 jernhalt, och i sjelfva verket finnas de ganska rika på flera 

 ställen såsom vid Bispberg, Grengesberg, Norberg, Gellivara, 

 o. s. v. och kunde för denna sin rikhaltighets skull exporteres. 



Vid grufvefälten i Wermland sofras och upplägges tvenne 

 slags malmer, med olika innehållande mängden af gångart: 

 den ena rikare, s k bruten malm, som är utblanded 

 med gångart till så ringa mängd att jernprocenten i den 

 utgör 54—59; den andra, plock, som innehåller mycket 

 mera af gångarten, med omkring 40 procent jern Båda 

 dessa slag klo:iiplementera hvarandra, så att man vid ned- 

 smältningen får 50 procent jern af totalqvanfiteten uppsatte 

 malm, — detta är hvad man önsker, ty vid en rikare be- 

 skickning anses att jern förslaggas, m. fl. olägenheter. 



Någon skillnad emellan rik och fattig malm från samma 

 grufva existerar icke annorlunda, än att gångarterna fram- 

 träda mera i den fattiga malmen, och då utöfva sina goda 

 eller dårliga egenskaper på jernet. Då gångarterna äro 

 af goda egenskaper, t. ex. då de äro manganhaltiga, eller 

 då de äro basiska, t. ex. innehlla kalksten, granat, epidot, 

 o. s. V., uppsätter man på vissa ställen mera af fattig malm, 

 oafscdt jernprocenten, för att genom dem uppnå ett bestämdt 

 åsyftadt resultat. 



livad gångarternas egenskaper beträfl'ar, så har man i 

 Sverige trenne stora klasser af jernmalmer, 1'^ qvarziga, 

 2" basiska, och 3"* neutrala. Quarziga äro sådane, 



