Öfver Filipstads bergslag. 313 



samt i socknarna kring Falun, jernmalmslager; hyperit i 

 Helsingland koncentrerar sina spridda jernmalmskorn, så att 

 den till slut blir en verklig jernmalm, o. s. v., men dessa 

 tillgångar äro vanligen små, spridda och ej samlade till 

 hvad man kallar fält. Den granitartade gneissen deremot 

 är mycket gifvande, ty den innehåller stora jernmalmsdepo- 

 sita, såsom t. ex. det betydliga Windkärns fältet i Da- 

 larne, MÖrkhults-, Limkärns-, Finshyttebergsfäl- 

 ten i Wermland o s. v. 



Vid de jerngrufvor, som omgifves af granitartad gneiss, 

 finner man alltid en mängd orthoklas på varpen såsom ut- 

 märkande. Denna härrör doch från grofkorniga granitgån- 

 gar, som genomsätta malmdepositum, men ej från gång- 

 arten. Annars synas gångarterna vara de samma som i hälle- 

 flinta. 



Mineralier vid Mörkhult äro: 



PyioxenkiystaUer ^ svarta, i drushål. 



Kokkolit^ mörkgrön. 



Epidot i krystalh^r, och kornig. 



Klorit, 



Jpophyllit bladig, hvit och rödaktig, till en del kry- 

 stalliserad. 



Datholit i gröna korn, sittande tillsammans med apo- 

 phyllit. 



Granat^ svart, dels derb och dels krystalliserad. 

 vid Limkärnsfältet 



Brucit i form af runda små gummilika korn af hamp- 

 frös storlek, sittande fullt inströdda i kalksten. 

 Vid Finshyttebergsfälten. 



Vesuvian, Wol lastonit. 



Granat. Kokkolit, /Ç\} 



Hornblende. Epidot, 



