Om Trondhjems stifts geologi. 7 



leden i flere svære tog eller drag, hvorfra top og ryg hæver 

 sig til 1800 og 2000'. Et og samme drag forholder sig ikke 

 regelmæssigt af bredde, og mod s.v og n.o afrunder det sig 

 eller tilspidses, for således at forsvinde — og gjenoptages 

 af et nyt drag. Exempel på afrunding sees i granitdraget, 

 der fra Hevnefjord sætter ind mod Trondhjemsfjord. Her 

 ender dette drag ved Øiangvand ret op for Lensvigen. 

 Grundfjeldets lag, der nederst vnd Trondhjemsfj ordens ind- 

 løb, stryge som Vestranden, rette sig her efter afrundingen 

 indtil fast retvinklet stilling mod det ellers herskende strøg. 

 Exempel på tilspidsning haves ved Ingedals felts sydlige ende. 



Dette er hovedmærket i hele dette kyst-fj eldsystem, hvis 

 bygning let overskues. Disse røde, høie granitfjeld, der ere 

 ligeså afstikkende fra Romsdalsgneisens masser i s.v. som 

 fra Ørkedalens og Trondhjemsfeltets længer ø. fortjene et 

 navn. Men det hele fjeldstykke ér kun en del af den lange, 

 på Hgnende vis hyggede strækning fra den mægtige tind 

 Stabben ved Kristiansund til henimod Trondhjems stifts 

 grændse. Jeg har foreslået navnet Vestranden (Stenriget og 

 fjeldlæren, anden udgave 1870). 



b. Mellem Trondhjemsfjord og Namsen fjord , 

 gjentages i Vestranden det samme billede af kjædeformede, 

 tildels endnu mægtigere, ialfald bredere tog af stribet rød 

 granit, sjeldnere kornet granit, og mellemkommende stræk- 

 ninger af krystallinske skifere samt gneis. Mellem Åfjord 

 og Trondhjemsfj orden er Skurven 1693' det høieste punkt. 

 Mellem Åfjord og Skjørn hæver sig Kråkelidfjeld til 1838'. 



Graniten stryger næsten sammenhængende fra Skjørn- 

 fjord til Verafjord, og mellem Oxbåsen (på grændsen mellem 

 Trondhjems amter), Namsenfjord og Beitstadfjord er næsten 

 alt granit (Hauan). Mellem Oxbåsen og Ørlandet holder 

 graniten sig mere som enkelte tog langs med kysten og som 



