Om Trondhjems stifts geologi. l9 



I vest ligge de herhen hørende skifer enten over grund- 

 fjeldet eller læne sig op til det eller møde med afvigende 

 lagstilling på strækningen mellem Vâgevand og Ørkedalen. 



På den hele grændselinie i syd (Kundans rand, som også 

 er Dovres Unie) ligge de samme lag over kvartsfj eldet, om- 

 kring hvis udiøbende spidse ved Jættafjeld de også sno sig, 

 på sydsiden ved Råsdalsfjeld med steile stærkt pressede lag, 

 Her omkring kommer de Trondhjemske skifere i berøring 

 med andre afdelinger, den glindsende lerskifers og høijjelds- 

 kvartsens, i det søndenfjeldske Norge. Øverst i Gudbrands- 

 dalen, omkring Jættafjeld, ved Vågevand, derfra sydover til 

 Kringen — er imidlertid forholdene ikke ganske klare og 

 åbne. Uagtet de Trondhjemske skifere vistnok synes at ligge 

 leiet over eller sideordnet med hine her sammenstødende af- 

 delinger, er det muligt, at de dog indeholde en lagrække, som 

 endnu skulde udsondres. Men den fuldkomne ensartede be- 

 skaffenhed har her ikke tilladt nogen udsondring. 



Do\res linie gjør sig gjældende i skiferstrøget mellem 

 Lougens dal v. for Dovre kirke og derfra mod n.o. til heni- 

 mod Ørkla og Tønnas kilder omkring Høi Gien. På denne 

 brede fjeldmark sees oftest steile lag, gjennembrudte af erup- 

 tiver, som dels indtage et lavere nivå, såsom Dovre graniten 

 i Fokstuens dal indsænkning, dels de høieste toppe såsom 

 gabbro og granit i Blåhøerne, i Langhø og endelig i Høi 

 Gien selv, hvor Dovre kan siges at ende. Østenfor gjør sig 

 Kjølens linie tiUigemed dens formure snart gjældende (se 

 nedenfor). 



Høider på denne del af Dovre (det egentlige Dovre i 

 snævrere forstand. Om Dovre i udvidet betydning se Sten- 

 riget 1870 s. 236 og Om grundfjeldet, unvprgm. 1870. 1 s. 

 86) er Rottesjø Hø 5230', Jærkingavlen 3990, Fokstue Hø 

 5520'. De Trondhjemske skiferes sydgrændse er derhos be- 



2» 



