28 Th. Kjerulf. 



Dernæst under øge vi de lidt længer s. ved Lunde og 

 Lynge opkneisende fjeldklumper som har navn af Lillestenen 

 og Høgstenen. K. Hauan fandt disse at bestå af konglo- 

 merat. Her see.^ tydelige tegn til meget stærke sammen- 

 presninger, som jeg LS66 opfattede således 



Lillesteneii og Hogstenen^ Guldalen^ seet fra s.v» 



L Lillestenen H Høgstenen eller Lyngestenen, 

 kgl konglomerat og sandsten, sk lerskifer. 



Forfølge vi nu disse lag ind i snævringen, da forsvinder 

 for det første konglomerat-karaktercm i visse af vore orien- 

 terende lag, og vi har grøn eller grå sandsten, lersandsten, 

 nålesandsten for os, kun undertiden brekcii^agtige ved skarp- 

 kantede brudstykker. Derbos har vi ber lutter steilt stående 

 lag. Lerskifer , sandstene , kloritskifer vexle hyppigt med 

 gange og drummer 1 — 2" mg af albit, klorit og prasem. 

 Hvis vi ikke først havde opsøgt de andre profiler, da skulde 

 vi tro fuldt og fast hor at have en eneste, helt omstyrtet 

 række for os af uhyre mægtighed. Mrn også på den venstre 

 side af elven (jernbaneliniens side), sees spor af kast og om- 

 bøiede lag, skjønt såre utydeligt, mellem Hovind og Krok- 

 stad på stykket tilsvarende vort profil fra høire side möl- 

 lern V og B. 



