Om Trondhjems stifts geologi. 31 



telens taler for det samme : en heldende lagside og en stei- 

 lere brudside udmærke fleresteds formerne. 



Det er tydeligt, at hele denne store afleining at især 

 lerskifer uagtet den vistnok ikke ubetydelige mægtighed dog 

 ikke når høiere op end alunskiferen, såsom denne 

 ikke alene ligger øverst i de høieste toppe : Forelhogn 4243' 

 og Høgkittelen 2690', men også ved Guldalen ligger øverst i 

 åskanten over glimmerskifer på Hofjeld og Kværnhdjgeld. 

 Denne sorte lerskifer, som man er tilbøielig til at kalde 

 alunskifer og til at sideordne med alunskiferen (diktyonema 

 skiferen) søndenfjelds , er sjelden mat — Soknedalen flere- 

 steds, ovenfor Støren ved Mo, n. ved Sælbusø østre ende; 

 oftere glindsende — Forelhogn, Rolset i Sælbu. Den inde- 

 holder kis fint fordelt eller i årer, ruster derfor eller vitri- 

 olisere ligesom den søndenfjeldske alunskifer. 



Kis i alunskifer har ofte givot anledning til skjerpning, 

 som oftest var det kun knoller og små plader, undertiden 

 nogle" større forekomster. Da vi ikke under opregningen af 

 ertsforekomsterne får anledning til at nævne sådanne, skal 

 her nævnes to : Rødhammeren i Lillefjeld J mil v. for Lan- 

 gerø ved Fora, Singsås: magnetkis i glimmerskifer. Sandå- 

 høiden, Gulas venstre dalside, Holtålen, et med magnetkis 

 sprengt drag , vitrioliserende alunskifer. 



Den høieste forvandling o : udvikling hvortil massen når 

 i disse egne , er til at fremstille kvartsholdig glindsende 

 skjællet grafitskifer, hvilke ere orienterende lag i fjeldene n. 

 og s. for Gula i Støren og Singsås: Svartfjeld, Mortenfjeld, 

 Stygfjeld. Årsagen til den større forvandling ligger nær for- 

 hånden, den hvide granit. Alunskiferen er også ofte kvarts- 

 rig. Fossiler tør vel engang findes i disse sorte lerskifer. 



0. for Forelhogna sees andre lagstillinger. Over Bu- 

 hogna, Aslifjeld og Harsjøfjeld har man sammenpressede lag- 



