32 Th. Kjerulf. 



stillinger , foldninger. Glimmersandsten findes i Buhogna, 

 den fører kornet kvarts og sorte glimmerskjæl. Man kunde 

 også kalde den glimmerskifer. Dens plads er usikker. I 

 Harsjø fjeld v. for Harsjøgrube findes fin grå glimmerskifer 

 med staurolitknoller. Meilern graniten ved Eidets hytte og et 

 stort diorit-felt (efter K. Hauan) ved Øiungen er lagene i 

 høi grad krystallinske. Glimmerskifer hersker, og deri findes 

 disten, staurolit. Disse mineraler vidne særdeles om den 

 høieste grad af krystallinsk udvikling som bergartens masse 

 har nået i nærheden af eruptiverne (Se nedenfor Sælbus 

 kværnsten). Kjølens formure, Mælshogna-Hyllingen gjør sin 

 n-s løbende linie gjældende i alle disse lag ø. for Forelhogna. 

 K (ilk ste ne 



I ethvert videre gående forsøg på at ordne Trondhjems- 

 feitets dele får vi nødvendigvis ty til kalkstenene, hvilke i 

 fortrinlig grad egne sig til orientering. Idet vi følge store 

 henstrygende kalkdrag, kan der ikke så let blive spørgsmål 

 om at miste fjeldbygningens tråd, thi kalkdraget er tråden. 



Alle dele af Tiondhjemsfeltet indeholde kalkstene. Fos- 

 siler er hidtil ikke fremfundne uden ved Kalstad , Sletåsen, 

 Nyhus. Disse tyde på vore søndenfjeldske etager (se Unvprgm. 

 1865, Veiviser i Kristiania omegn, også nyt mag. f. naturv. 

 bd. 9 s. 284 o. fl ) i et mellemruni fra etagen 6 til etagen 4. 

 Det er sandsynligt at flere af de trondhjemske kalkstene 

 føre fossiler, men maske dog ikke alle. I alle tilfælde til- 

 høre disse mange kalkstene ingenlunde samme nivå. Et 

 exempel har vi i Snåsen. 



Snåsens mægtige marmor i^QQs ved vestenden af Snåsen 

 vand og i Snåsens dal. Den vy (efter K. llauan) omkring 

 800' mægtig. Den ligger over Kinneråsens og Ol.sknutens 

 l<;i!k(lraLr ved nordsiden og over Stods, Eossumvands og 



