Om Trondhjems stifts geologi. 



37 



til sideordnet stilling med konglomerat- og sandsten-rækken, 

 medens derimod de grønne skifere og lerstene (Merakers-ski- 

 fere' læne sig overliggende til Kjølens kvar tsfj eld i Gluggen. 

 Dette er uden for al tvivl, da også i dalens fortsættelse fra 

 Skårdalsvandet gjennem Tevldalen kvartsfjeldet fremtræder i 

 bunden af dalen (cfr. J. Hør bye: Et strøg af rigsgrændsen. 

 Nyt mag bd. 11 s. 93), medens de grønne skifere og ler- 

 stene oppe på fj eldmarken ved Skårdalsporten ligge skjønt 

 bølgeformigt og svævende. 



Der hvor 1) møder 2) etsteds øst for øvre Stjørdalens 

 kirke i snævringen sees stærkt sammenpressede lag af ler- 

 sten og skifer således som tegningen viser 



Foldninger nær Einang nær Midikil, 



ÄB 



A 



Ved indgangen til MeraJcer-snævrinaen gjennem øvre Stordalen ^ 

 i sandsten, lersten, lersandsten i grønne skifer. 



Længer ind i snævringen (veien forden projecterede jern- 

 bane'), hvorigjennem dalbunden løfter sig langsomt til Mera- 

 kers terrasser 400' (se Unvprgm. 1870. 1. Om skuringsmær- 

 ker, glacialformationen og terrasserne) forsvinder de tydelige 

 spor af foldninger og knæk, og der er kun uvisse antydnin- 

 ger tilbage. Her møder nemlig den krystallinske zone, som 

 i udseende står meget nær grundfjeldet. Årsagen til den 

 høiligt krystallinske udvikling i zonens bredde fremtræder 

 her — som i alle 4 snit — særdeles påtageligt. Flere lyse 

 granitgange med lys glimmer, turmalin, granat, maske 

 beryl optræde her, også hele masser. Det kunde formodes, 

 at denne brede glimmerskifer-zones tilsyneladende lag er et 



