52 Th. Kjerulf. 



Guldalens granitfeit (i Singsås) indover Qeldvidderne på 

 begge sider tilligemed Hilmostøtens granit er den samme hvide 

 eller grå granit. Også liornblende-granit er fundet i Opdal 

 ved Urkla samt ved Singsås. Og i en gang af hornblende- 

 granit mellem Hilmo og Aune fandt H. C. Strøm zirkon. 

 Videre hersker hornblende-granit i Tydalen ved Græslid og 

 ved Nea-elv. 



Satissu/ it'gabb/ , grünst ene og grovkornet gabbro 

 Mælshognas Unie. 



Öitingens felt n.o. ved Øiungen og s.v. ved Elsøen, er 

 påvist af Hauan, som skildrer bergarten som småkornet. Spor 

 af brudstykker (grøn sandsten) findes. Om bergartens navn 

 bliver man uvis, maske kan den nærmest sammenlignes med 

 de mange afændringer af saussurit-gabbro, som lindes i den 

 før sakaldte giønstenkjæde Bergene halvu, lliortdahl k Ir- 

 gens Unv. Prgrm. 1862, 2 s. 22). I Kleppen ved v. Finså 

 står denne bergart, egenvægt 2.92. 



Mange små pletter omkring i Røros ertsfelt bestå af en 

 hidtil lidet undorsøgt grønsten, finkornet, grøn, med 50.11 pct 

 kiselsyre fra Maren sæter, og 48.53 fra Tronkalven længer 

 syd (Hauan). Tronkalvens grønsten, tidligere maske nævnt 

 som „hårdart", hvilken bergart også synes at være simpelt- 

 hen visse kvarts-holdige strater, har egenvægt 3.09. Øifjeld, 

 mellem Sylene og Mælshognas kjæde, er en sortcgrøn, fin- 

 kornet hornblendestüM i masse. Den udscndor gange (Ilauan;. 



Fontjeld samt Mandfjeld, der hæve sig snelagte s. for 

 Meråker hytte, er grønsten, småkornet, hornblende, feldspat, 

 kvarts og brune glimmerblade, findes også tæt (K. Ilauan). 



llylfjeld eller Gråvola, n. for Sul, synes at være saussurit- 

 gabbro, egenvægt 3.0. Den samme bergart som IlylfjcKls 

 står i Speldalsvola (Ilauan). Også i Sjækerhatten findes på 



