54 Th. Kjerulf. 



i sparagmitfj eldet, videre serpentin ved Røsten, top af Mug- 

 ruen læuger øst, endelig røs no. 175 ø. for Sjækerhatten. 



Fremdeles ved Rødhammergrube s.v. for Hyllingen (J.I. 

 Hansten), lidet felt ved Lauvøien (J. Hørbye) og et serpentin 

 drag mellem Tuf og Hamre, derfra over Koberg, Bruset, 

 Barkaldsberget og Smalen, på østre side af Borgenfjord. 



Der kan ikke være tvivl om, at denne variable bergart 

 er oprindelig eruptiv. Beviset herfor ligger tydeligt i dens 

 optræden uafhængig af alle særegne omgivne strater. Ser- 

 pentinen i Norge er på ingen made knyttet til noget enkelt 

 led i denne eller hin afdeling. Man var engang tilbøielig 

 til at forbinde den med kloritskifer, vegsten o. s. v. ved 

 „overgange". De hyppige angivelser af visse grønne skifer 

 som „serpentinskifer" stå i forbindelse med en sådan an- 

 skuelse. Men Merakers såkaldte serpentinskifer viste sig 

 ikke at have noget fælleds med serpentin. Hin anskuelse 

 er urigtig. Ovenfor blev opregnet serpentin i grundijeldets 

 hornblendeskifer (Borgenfjorden), i sparagmitljeldets kvarts- 

 lag (Kjernsøfjeld o. a. st.). Hertil kan lægges, at serpentin i 

 Høggjøimen og Dørkamj^n (Otta, Lom) sætter op i grå gneis. 

 Gabbro og olivinsten synes at være de bergarter, hvortil 

 serpentinen skulde være knyttet, såfremt den ikke er oprindelig. 



Serpentinen er her overalt sortagtig grøn, med splint- 

 rigt brud, forvitrer brungul udenpå. Kun serpentin og oli- 

 yinsten-kupper har dette eiendommelige udseende. Kromjern 

 findes indstrøet mangesleds i punkter, undertiden i årer og 

 klumper, på hvilke der da fjerne er skjerpet. 



Serpentinen har skarpe grændséi* som alle eruptiver i 

 Norge; men grændserno er ikke altid at se, da bergarten 

 ofte optræder på høifjeldsmarken , og omgivet af urd, som 

 fremkommer ved kulden , der sprænger i do mange fede 

 skjøler, hvoraf bergarten er gjennemsat. Ved Gråberget, ret 



