56 Th. Kjerulf. 



Oliviiisten 

 i større masser er liidtil lidet kjendt indenfor Trondbjems 

 stift. 01ivinsten*J blev påvist i Norge 18(54 (Krist. Yideusk. 

 selsk. forb. 1864 s. 322) fra Vanelvdalen, bvor den ved Gus- 

 dalsvand danner store masser; derbos i Murudalen (Gud- 

 brandsdalen', i Tronfjeld (Østerdalen;, på begge disse steder 

 sammen med serpentin, til bvilken bergart olivinstenen er 

 knyttet ved overgang. Videre blev den påvist i Hovden 

 (Horningdal, på veien til Hellesylt), ber med enstatit (se Kr. 

 Vidensk. selsk forb. f. 1859 s. 353), fremdeles ved Birke- 

 dals vand (Volden), i Ørsten, i Hjørendfjord ved Leknæs 

 (efter Hiortdabl). Hauan bragte prøver fra Nordland, Kalv- 

 holmen ved Hestmandø, Torsvik i Melø. Hr. K. Pettersen 

 har påvist kupper af olivinsten i Tromsø amt, Stappen ved 

 Skutvikvand, Knause ved Tromsdalstind. I Prøver fra sidst- 

 nævnt sted, såvebom fra Pollenæs og Røberg sees enstatit. 



Her i det trondbjemske felt er spor af olivinsten eller 

 af en med olivin blandet bergart fundet af Hauan: Bjøna- 

 haugen (Omø, Kristiansund;, Bjørøen (ved Møre, Afjorden), 

 Syd Krogøholmen (ved Bjørnøer) og maske Villa og Bjørøen 

 nær indløbet til Namsen-fjord. På disse steder optræder en 

 smudsig farvet brun-jul og sort bergart, måsko bestående af 

 olivin, granat, augit(?) 



Den uforandrede olivinsten kjendes foruden af farven let 

 ved egenvægten, der når over 3. 



Fo/sög ill en ordniiifi af ffo^lc norden f jvldske erts- 

 forchojHstei . 



Det første spørgsmål, som påtrængor sig om ertsfore- 

 korasternc er: hvorledes ligge de i forhold til hverandre? 



*j At de Si\kal(lte serpoutin-KiystulU'i fra Snarum uiidcrticlrn i dot 

 indre viso olivin er forhcnt^'st iaRttagot. Universitotrts samlinger 

 eie prøver. Men olivinsten er ikke bidtil fiinJct i Snarum. 



