Om Throndhjems stifts geologi. 59 



Igtr udstrækning. Efter bergm. Sinding synes man at have 

 fulgt et regelmæssigt svovlkisleie i det liggende, mod 10 Igtr 

 mg, samt en stokformet masse med indsprengt kobberkis i 

 det hængende. Kisen er kvartsholdig , efterlader et porøst 

 kvarts-skelet. Prøver gav ikke 1 pct. kobber i gjennemsnit, 

 derhos spor af kobolt. Nu sees i dagåbningen svovlkis, kob- 

 berkis, Zinkblende, alt finkornet i grøn skifer, rød jernkisel 

 o. fl., maske ertsen samlet i disse skiferfragmenter samt 

 knyttet til en grøn felsit-porfyr som ved Åmot, alt omgivet 

 af Heidalens grønstenfelt. 



Höidals grübe. De samme ertser samlede i rød jaspis, 

 sandsynligvis store skifer flag, i grønstenfeltet. 



Åmot grübe, kobberkis og svovlkis, knyttet til en n.n.o. 

 strygende gang af porfyr. De ertsførende partier udgå som 

 plader fra begge sider af gangen. (T. Dahll 1864). Porfyren 

 synes at være en grønlighvid felsitporfyr , egenvægt 2,68. 

 Gruben indstyrtede 5 mai 1870. 



Disse grubers beliggenhed i forhold til hverandre er 

 således : 



Dragset 



Åmot 



Lykhen Höidal 



III. Omkring Opdals granit. 



Undals grübe (Skamfær), som blev drevet før '1677, på 

 østlige side af Skauma nær Birkaker, stribet svovlkis, lidt 

 kobberkis, spor af magnetkis i skifer, fald 40" østligt, 12—15' 

 mg. Efter bergm. Sinding holdt prøver 1 pct kobber, smelte- 

 malmen gav 31 pct., begge med spor af kobolt. Leiet over- 

 skjæres stundom af eurit (bergm. Ellefsen). Graniten møder 

 i mil i s.o. Skjerp findes længer s. Om såkaldte eurit se 

 ovenfor s. 51. Sandsynligvis er disse også ellers i omegnen 



