64 Th. Kjerulf. 



som er kobberholdig svovlkis (Gulstad; eller renere kobber- 

 kis (Mok eller Blankstøten) efter bergm Sinding (i Berg- 

 manden no. 6 1846, no. 4 1847). Nær under Storkjernvolas 

 granit. 



IX. Ytterøen. 



Ytterøens gruber (formodentlig det første fund norden- 

 fjelds, nævnes 1518; ved Forberg, tidligere drevet pfi kobber. 

 Malmen nævntes da dels hårdmalm o: kobberkis med mindre 

 svovlkis og kvarts, dels kismalm o : kobberkis intimt blandet 

 med fin svovlkis. Den sidste fører iudtil 10 pct. kalk, spor 

 af arsenik. Idet til prøve toges ^ tønde malm tilbørlig blan- 

 det og pukket, fandtes 



hårdmalm at iiideliolde 9.6 — 9.8 pct. kobber 

 kismalm - - 3.0 - - (bergm. Sinding). 



Siden 1861, da driften ifølge foranledning af hr. A. S. 

 Bachke begyndte på svovlkis, steg belægget fra 10 mand til 

 500 mand, og den årlige produktion hævede sig til 40,000 

 tons (à 2000 7t). üdskibnings kisen holder efter den af de 

 engelske konsumenter vedtagne analytiske metode 

 no. 1 kis 44-48 pct. svovl 

 no. 2 kis 40 - 44 - 



Kisen er finkornet til grynet. Den iiideholdiT ja'vnt 

 iblandet kobberkis med fra spor indtil 3 pct. kobber. Kol)ber- 

 kisen optræder derlios temmelig ublandet i floer midt i kis- 

 massen, samt i kvartsnyrcr og ledsaget af magnetkis. Der 

 er 2 tilsyneladende parallele, over hinandpn liggende stokke, 

 som afbygges ved Storgruben og le Breton. Afstanden mel- 

 lem begge er 12 favne. Storgrubens stok eller ertslineal når 

 på sin største bredde 45 favne, med mægtighed af indtil 8 

 favne. Den har sin længdereti)ing ø-v, sit fald mod n. med 

 skiferne, de sàedvanlige grønne Trondhjems skifer klorit og 

 kvartsholdige). Le Breton's dimensioner ere forholdsvis 



