Om Trondhjems stifts geologi. 65 



mindre. Storgrnbens kismasse overskjæres i ø. af en „elvan- 

 gang" (den er rødlig farvet felsitporfyr, egenvægt 2.6) med 

 retning n.o. I sammes østre ende er flusspat ikke sjelden. 

 Såvel i det hængende som i det liggende er skiferen indvæ- 

 vet med kis. Den tidligere drift holdt sig til det hængende 

 i den østre ende, og gav malm med gjennemsnitlig 3.5 pct. 

 kobber (efter A. S. Bachke"). 



S.o. for Ytterøen lå Tingstad gamle grübe ved Levanger. 

 Kobberkis og magnetkis indsprengt 1 Igtr mg i glimmerski- 

 fer, med neppe over l.| pct. kobber (H. C. Strøm). 



X Röros erts felt, 



Røros og Merakers ertsfelt afgrændses ved granit i ø. 

 Vigelfjeldene og Skarsfjeldene eller Kjølens granit, ved ser- 

 pentin i s. Skåkåskletterne, Rødhammeren, Feragens fjeldene, 

 ved saussurit-gabbro ose granit i s. Øiungens felt og Eidets 

 granit,- samt videre mod n v. ved gabbro: Mælshognas kjæde. 

 Indenfor disse både i geologisk og tildels også i geografisk 

 henseende stærkt fremtrædende grændser ligge de fleste 

 gruber. Derhos findes i små kupper andre mere tvivlsomme 

 eruptiver, som er vanskeligere at navngive. Ertsforekom- 

 stens afhængighed af eruptivernes linier synes således også 

 her midt i dette skiferfelt at vise sig i nyt exempel 



Gruberne kan således overskues: 



Fjeldjelten 



Klinkenberg 

 Mtiggruhen 



Harsß A u r s u e n 



Kondens Arvedals 



Klasberg 



Storvarts 



Hestekletten 



Rödhammer 



VirTIT n J\T TT 



