Om Trondhjems stifts geologi. 73 



fastsættelse af Gulas skiferfelt. Med 2) vilde lølge om dette 

 som ældre skulde skilles fra sparagmit-fjeldet, at vi søgte 

 grændserne længer syd, uden tvivl s, for Rundan. Røros- 

 skifa-ne vilde i dette tilfælde indtage en lavere plads, end 

 ovenfor er tildelt dem. Sylenes hornblendeskifer kan neppe 

 bestemmes i Norge. 



Men forblive vi således indtil en vis grad usikre om flere 

 leds plads, står dog dette fast, at vi her har kjæder, ældre 

 og yngre langede fjeld-systemer, ældre og yngre eruptiver samt 

 store forvandlede dele af lagsystemer for os. I spørgsmålet 

 om lagsystemers gjennenigående forvandling vil Trondhjems 

 stifts geologi stå høit mellem mange strækninger med mindre 

 klare forholde. Hvad ethvert slags lag kan fremstille i 

 yderste forvandlede krystallinske tilstand, synes lier at ligge 

 tilskue. Omvandlingsteorierne få her en vid og dog afgrænd- 

 set mark. Alunskifer optræder forvandlet til grafitskifer, for- 

 skjellige af Trondhjems feltets skifere og lerstene til horn- 

 blende-glimmer- skifer (Røros-skifer) og glimmer-lersten (Ty- 

 dalsj, lersandsten til nålesandsten, store skifermasser til 

 glimmerskifer og kværnsten, kalkstene til marmor med for- 

 skjellige isprængte mineraler o. s. v. Men ud over disse for- 

 vandlinger kan ikke grændsen strækkes. 



Eruptiverne optræde mellem disse lag-systemer på en 

 udpræget made, tildels i store strøg, tildels i dagen kun 

 som spredte kupper. At de store geotektoniske forholde 

 knytte sig til eruptiverne, har vi også her for øiet. Endelig 

 var ertsernes fordeling på visse strøg eller linier omkring 

 eruptiverne umiskjendelig. Alt dette udmæ;rker det lange 

 forholdsvis smalle rum af land, som udgjør Trondhjems stift. 



Her skal vi endnu tilsidst minde om konglomeraternes 



