Om Tronclhjems stifts geologi 77 



enhver sten, ethvert stykke i så lang tid har beholdt sin 

 natur I 



Enten må disse brudstykker være virkelige rullestene, 

 og da vise de, at ingen forandringer have foregået gjennem 

 disse masser i et enormt tidsrum, et af de største tidsrum, 

 som geologien har at opvise. Og dette strider aldeles mod 

 infiltrations-teorierne. 



Eller brudstykkerne er vistnok virkelige, men de besidde 

 nu en omvandlet natur; men under denne antagelse tilkom- 

 mer det os at vise, at omvandUngen her har været forskjel- 

 lig i natur for hver tomme sten, medens den dog til anden 

 tid og på andet sted har leveret mange kvadratmile af mono- 

 ton, ensartet granit Og dette kan umuligt vises. 



Eller endelig må det atter antages, ligesom engang, at 

 brudstykkerne er ikke virkelige brudstykker, men at konglo- 

 meratet er et pseudokonglomerat Vi have da i grundmas- 

 sen det tiloversblevne efter en forandring, som bevirkede, at 

 pseudo -brudstykkerne udskiltes ved kemi,ske processer. 

 Grundmassen er da, befriet fra visse stoffe, hievet hvad den 

 nu er. Men det er dog den samme grønne lerstens masse, 

 som vi kjende så vel fra den trondhjemske skifer-formation 

 overhovedet der, hvor den optræder uden brudstykker. Og 

 det står da tilbage for os at vise, hvad det er for stoffe, 

 som disse trondhjemske skifer have befriet sig for, førend 

 de bleve til hvad de nu ere Da vi ikke komme nogen vei 

 med de to sidste antagelser, må vi vende tilbage til den første. 

 Brudstykkerne i de trondhjemske konglomerater vidne 

 altså imod granitens fremkomst i uendelig lang tid ved lang- 

 som omdanning. Når vi skride langs med disse konglome- 

 rat-klippers vægge, da have vi en hel uds^^illing for os af 

 kornede og stribede granit-afændringer, og vi har ret til 

 at slutte, at graniten ligeså vel som de andre bergarter i 



