92 S. A. Sexe. 



tionen en uendolig stor Værdi, saa har den enten intet Ex- 

 ternær. eller og'-aa skriver den uendelig store Størrelse sig 

 fra Funktionens Diskontinuitet, i hvilket Fald ±_oo er dens 

 Fxternær. 



§ 3. 

 Som det vil sees, bestaar Grændsemethoden — for de 

 omhandlede Funktioners Vedkommende idetmindste — i en 

 Paavisning af at, naar Funktionens Operativ gaar over til sit 

 Externær eller Grændse (Grændsen exclusive), saa gaar Funk- 

 tionen over til sit Fxteriiær eller Grændseværdi (Grændse- 



X 



værdien exclusive^. Det er saaledes paavist, at naar — 



ä 



i Ligningen — = y gaar over til — , saa gaar y over til 

 li a 



n a 



o og intet andet; paavist, at, naar — i Ligningen — = y 



x x 



n 



gaar over til — , saa gaar y over til oo og intet andet; 



A y 

 fremdeles paavist. at, naar ^ i Ligningen 



Jy =-fx).f"(x)^^^ + f",x);^.^ + etc. 

 A x 1.2 1. 2. 6 



gaar over til , saa ;^'aar den anden Del af Ligningen over 



til f'(x) == z og intet Andet. 



Men dette er en Paavisning af Fakta, og ingen BegriLolig- 

 gjørelse af Fakta. Det er idetmindste ikke hfinied bevist, 



begribeliggjort , at o er en Kvotient al - , oo al ' og z af — . 



a o 



Naar der tales om en (frændsc, som en Funktions Værdi 

 kan nærme sig. saameget som man vil, men aldrig n.-ia, 

 hvilken Grændse paa Frai]>k kaldes la limite og her et Ex- 



