Mathematiske Grændser. 95 



tion skal kunne faa nogen anden Værdi end o, naar de i 

 Operative! foreskrevne Operationer ikke lade sig iværksætte, 

 enten nu Uiværksætteliglieden skriver sig derfra, at Operations- 

 midlerne mangle, eller derfra, at de blive uendelig store og 

 med det samme uhaandterlige for den menneskelige For- 

 stand. At en Funktion under saadanne Omstændigheder skal 

 kunne faa nogen anden Værdi end o, synes at være det samme 

 som at Tingen skal kunne beståa, efter at Betingelserne for 

 samme ere bortfaldne. Men herved er at bemærke, at en 

 Funktions Externær ikke er nogen Funktionens Værdi, hører 

 ikke med til Funktionens Gebet, men ligger umiddelbart 

 udenfor samme, og at saaledes Funktionen er aftraadt, naar 

 den externære Størrelse viser sig. Det maa ogsaa bemær- 

 kes, at det operative Pseudoudtryk, som svarer til Funktio- 

 nens Externær, ikke ligger i Funktionens Operativ, men 

 umiddelbart udenfor samme. Og, som forhen bemærket, er 

 det kvantitative og det operative Extern ærs Svaren imod 

 hinanden kun en Konsekvents af de Ligninger, hvoraf de ere 

 Reminiscentser, Det er saaledes kun tilsyneladende, at en 

 Funktion faar en anden Værdi end o af et, saa at sige, dødt 

 Operativ. 



Betragter man paa den anden Side Funktionen som det 

 Oprindelige og dens Operativ — hvad der idetmindste ofte 

 er Tilfældet — som udiedetaf dens Definition, forfølger man 

 Funktionens foranderlige Værdi indtil dens Extrem , og for- 

 løber dette sig i noget Udenforstaaende: saa maa det jo 

 forekomme ganske naturligt, at Funktionens Operativ med 

 det samme slaar over i en meningsløs eller ubrugbar Form. 



Grændsemethoden lider af den Ufuldkommenhed, at den 

 ikke er let at forståa. Begrebet om en Grændse, som man 

 kan nærme sig, saameget man vil, men aldrig naa, er nem- 

 lig ikke synderlig klart. Hertil kommer at Grændseværdien, 



