96 



exe. 



Exteraæret, iblandt savner et konkret Underlag, og saaledes 

 kun er et analytisk Fænomen Desuden kan man støde paa 



det Tillælde. at — ikke svarer til noget kvantitativt Exter- 



nær eller Grændseværdi. Er nemlig y := ax. saa er — a 



x 



og - a. Medens dette er det operative Elxternær 



o ^ 



for —, er a ikke noget kvantitativt Externær. hvortil Funk- 

 X ' 



tionen nærmer sig. Fluxionsmethoden. som under Nulleme 

 i — . vistnok i Strid med Udtrvkket, læaojer en Initial- eller 



Final-Hastighed, synes at være forstaaeligere. Man har i 

 saa Fald baade Dividend og Divisor. Og et Forhold imellem 

 Distantser . som kunde eller vilde blive tilbagelagte i en 

 given Tid ved konstante Hastigheder, er ligesaa forstaaeligt 

 som et Forhold mellem virkeÜ? gjennemløbne Distantser. 

 Man kan imidlertid støde paa Tilfælde, hvori det genererende 

 Punkt.< Ha>tighed parallel den ene eller den anden Kourdinat- 



axe bliver - o. med det samme * jiaar over til — . 



Ax ' o 



Naar man indvender mod Fluxionsmethoden. at den bygger 

 paa Begreber, <om ikke hore hjemme i den egentlige Geo- 

 metri, nemlig Tidsbegrebet og Hastighedsbegrebet, saa maa 

 det bemærkes, at, naar man har med foranderlige Størrelser 

 at gjøre*, saa ligger Tidsbegrebet idetmindste meget nær. 

 Enhver Forandring foregaar jo i Tiden og forudsætter Tid ; 

 og til en kvantitativ Forandring knytter sig uvilkaarligt Be- 

 grebet om Hastighed. Desuden .<ynes Tidsbegrebet og 

 Hastighedsbegrebet at være ligesaa klare, eller, om man vil, 



