10 Th. Hiortdahl. 



ternes reducerende virkning på de i havet opløste svovl- 

 siire jern- og kobbersalte. „Hvorfra disse mængder svovl- 

 sure salte kom i våndet," siges der i universitetsprogrammet 

 pag. 84, „kan ikke afgjøres, men det er ikke usandsynligt 

 at de kom did ved vulkanske udbrud, og at der således 

 kan existere en indirekte forbindelse med vulkanske kræfter 

 er muligt". 



Hvad er dette? den samme forfatter, der således har 

 ivret imod at eruptiver på nogensomhelst made indblandes 

 i denne sag, og som på den mest afgjørende made har 

 udtalt at kisene have intet at gjøre med disse, — han ser 

 sig kun istand til at påpege en eneste sandsynlig eller mulig 

 forklaring; og denne har sin bund netop i eruptivernes efter- 

 virkning. 



Man fristes til at antage at hr. Helland ikke rigtigt 

 klart har gjort sig rede for hvad der menes ved ertsers 

 og eruptivers indbyrdes forhold. Af flere udtryk i denne 

 afliandling — f. ex. kisene ere sedimentære, ikke vulkanske; 

 kismasser, som kom ud fra jordens indvolde — synes at 

 fremgå at hr. H. tænker sig, at de forfattere, der sætte 

 Jiiserne og eruptiverne i forbindelse, ville have dem betrag- 

 tede i lighed med rent vulkanske produkter, f. ex. som 

 ildflydende masser eller deslige. laltfald ser man at han 

 kjæmpermod at betragte kismasserne som gange (har nogen 

 sagt saadant?), at der henvises til svovlkisens forhold ved 

 ophedning, for at vise at kisene ikke „ere eruptive" Den 

 forfatter som har udtalt sig nogenlunde i denne retning er 

 Duchanoy, som imidlertid i programmets polemiske frem- 

 stilling spiller en ganske underordnet rolle ; den forfatter der- 

 imod, som vidtløftigst og skarpest bekjæmpes, nemlig Kjerulf, 

 har aldrig sagt at „kisene ere eruptive". 



Det må fastholdes at ligesålidt som Kjerulf har sagt dette, 



