12 Th. Hiortdahl. 



eruptiver; men de eruptiver, som man kan se og aflægge 

 på karter, dem vil han ikke have. Hvilke eruptiver er det 

 da han anerkjender i denne sag? eller er det meningen atter 

 at tage tilhjælp et eller andet, der ligger udenfor observa- 

 tionerne? 



Man kan ikke tilintetgjøre enhver forbindelse mellem 

 kiser og eruptiver, når man lader bice udfældes af opløs- 

 ninger, som disse have tilberedt. 



Hr. Helland er fremdeles beviset skyldig for dette: 

 „thi kisene have intet at gjøre med disse". 



Denne afslutning af kampen mod eruptiverne kom os 

 i ikke ringe grad uventet; man skulde have troet, at det 

 var lykkedes programmets forfatter at påpege en dannel- 

 sesmåde for de supponerede jern- og kobbersulfater, hvorved 

 enhver tanke på eruptiver eller vulkanske eftervirkninger 

 blev kastet overbord. „I geologien er det ofte små dyr, 

 som have udrettet mest" står der f. ex. i samme forfatters 

 afhandling om kisene i Søndhordland. Nu gives der f. ex. 

 små sødyr, ascidier bl. a., i hvis blod chemikerne have på- 

 vist meget små mængder af kobber. Blot et rigtigt stort antal 

 af sådanne — hvad skulde være i veien? — og man kunde 

 disponere over de største masser af kobber. 



Noget i den genre, og man var maske kommet til dette: 

 „hvad jeg anser for mere end en hypothèse, er at kiserne 

 ere sedimentære, ikke vulkanske". 



Vi skulle dernæst gå lidt nærmere ind på den i uni- 

 versitetsprogrammet opstillede „theoretiske lærebygning". 



Den går — som anført — ud på at kisen er dannet 

 derved, at i havvandet opløste svovlsure salte (af jern og 

 kobber) ere reducerede ved organismer. Det sees pag. 

 86 — 87 at det er tajigplanterne, som skulde have udført denne 

 reduktion, og ved at henpege på det lange og smale tang- 



