En anmeldelse. 19 



mindre tilstedeværelsen af kobberkis, der er kobber-jern- 

 sulfuret, som den er baseret på, at kobber udfældes som 

 svovlmetal, jern derimod ikke af sure opløsninger. Theorien 

 om at den friblevne svovlsyre øieblikkelig dekomponerer 

 silikater er mildest talt yd erst vovelig ; en så fortyndet svovl- 

 syre kunde vel høist dekomponere et i vand opløst alkali- 

 silikat; men et sådant kan ikke godt tænkes forhånden i en 

 kobbervitriolopløsning. Når nu endelig denne kvarts skal 

 forklares, hvorfor da ikke gå videre og forklare os hvorfor 

 kvarts „pludsehg kan optræde i kisens sted, dannede på 

 en strækning hele leiet" ; en sådan kvarts midt oppe i „tang- 

 beltet" kunde nok behøve forklaring. 



Ved den i dette afsnit indtagne beskrivelse af nogle 

 fahlertsanvisninger møder man den samme ugenerte behand- 

 ling af chemiske processer; denne gang er det kulsyren 

 som har udfældt kiselsyren, kvartsen. Kulsyren kommer fra 

 tilstedeværende kul; der står: „Dolomiten er bituminøs, 

 stmkende; der har altså været organisk substants tilstede 

 under dens dannelse. Samtidig med organismernes forråd- 

 nelse" o. s. v. Det kunde nok betvivles, om man er be- 

 rettiget til af den omstændighed at en dolomit er bitumi- 

 nøs, at udlede, at der har været forrådnende organismer 

 tilstede, og at udlede vedkommende forekomst sedimen- 

 tære natur. Uden at ville gå nærmere ind på dette 

 spørgsmål vil anmelderen blot minde om, at der i en af 

 vore berømteste ertsforekomster, som sandelig ikke er „se- 

 dimentær" nemlig i de kongsbergske ertsgange, ægte gange, 

 som de ere, findes tildels betydelige mængder af bituminøs 

 kalkspath. 



Ved behandlingen af spørgsmålet om ertsforekomsters 

 oprindeke er det vistnok aldeles nødvendigt atsøge støtte 



og forklaringer fra chemien; men det går dog ikke an at 



2* 



