Ett anmeMelse. 21 



mest charakteristisk optræder i Thüringen, finde vi skifer- 

 lag af ringe mægtighed imprægnerede med kobberertser, 

 samt vrimlende af organiske levninger; og gå viigruberne 

 finde vi, hvad der er særkjende for en virkelig ertsfonna- 

 tion: man afbygger hele laget. 



Men gå vi til de throndhjemske forekomster, så ere de 

 ikke kisimprægnerede lag, men det er mægtige og ofte 

 meget rene masser af kis, uden spor af organiske rester i 

 kjendelig form, samt indskudte på skrå mellem skiferne; 

 gå vi i gruberne, finde vi — vi forudsætte at de norden- 

 fjeldske berg-mænd have drevet dem rigtigt — at det er 

 „linealer", der afbygges. lu: j: . .ly^au- 



Om vi f. ex. fik se en rækké tegninger af devigtigste 

 kulgruber i et vist kulf elt, eller af de vigtigste kobb ergrub er 

 i et kobberskiferfelt, så vilde visselig det indtryk, vi fik 

 deraf, i begge tilfælde være et helt andet end det, vi fik 

 ved at betragte programmets pl. 1 og 2, der giver en 

 række tegninger af de vigtigste grub er i det throndhjemske 

 kisfelt. Giniberne fra kobberskiferformationen eller fra kul- 

 formationen vikle for den allervæsentligste del give et bil- 

 lede, som f. ex. Muggrub en minder noget om, men der vilde 

 være ikkun yderst få, der viste den på pl. 1 og 2 allerhyp- 

 pigst forekommende habitus. 



Hvis det var så at virkelig alle disse forekomster til- 

 hørte en pyritformation, og at de vare dannede ved udfælding 

 af hawandets svovlsure salte, så måtte man vente, at alle 

 disse leier, som resultatet af en og samme og sandsynligvis 

 samtidige procès, vilde vise megen lighed med hensyn til 

 deres chemiske og mineralogiske sammensætning. Det er en 

 ganske rigtig tanke, der flere steder dukker frem i pro- 

 grammet, at lignende forhold og betingelser under dannel- 

 sen må hidføre lignende resultater. Men hvorledes skal 



