En anmeldelse. 23 



sågodtsom aldeles ikke leveret bidrag. Forfatteren synes 

 til en vis grad at have følt dette savn, og er forsåvidt her 

 noget forsigtigere, som han medgiver at der endnu er meget 

 vigtige spørgsmål, hvorom intet kan bevises. 



Vi skulle derfor — uagtet der nok forøvrigt kunde 

 være anledning til at gjøre bemærkninger ved den made, 

 på hvilken denne geologiske del af opgaven er behandlet — 

 ikke gå nærmere ind på dette. 



Men vi kunne dog ikke ganske forbigå den formodede 

 mægtige formation. Man har talt meget om mægtige for- 

 mationer i Norge; hr. Helland går også ud fra, at en for- 

 mation af f. ex. en mils mægtighed ikke er nogen urimelig 

 ting; og han ræsonnerer endel — men har næsten intet obser- 

 veret — om lagstillingen i denne mægtige formation. 



Da der i universitetsprogrammet aldeles ikke nævnes 

 noget derom, får anmelderen gjøre opmærksom på, at der 

 for en tid siden er udkommet et værdifuldt bidrag, det 

 første, der er forsøgt, til bestemmelsen af disse store mæg- 

 tigheder. Det er professor Kjerulfs afhandling i universi- 

 tetsprogrammet for 1870. Her er for første gang gjort et 

 til virkelige iagttagelser støttet forsøg på at bestemme mæg- 

 tigheden af grundfjeldet. Det fremgår heraf, at man må 

 være forsigtig med at antage så store mægtigheder; selv i 

 grundfjeldet er der ikke tale om mægtigheder på 1 rail^ ja 

 ikke engang på V2 mil; man kan ikke engang med bestemt- 

 hed påvise mægtigheder på V4 lïiil- Dette er i grundfjeldet, 

 der vel må antages for at være den mægtigste af vore for- 

 mationer; desuagtet betænker hr. Helland sig ikke på at 

 forudsætte mægtigheder på 1 mil i denne yngre formation. 



Professor Kjerulf har dernæst i den nævnte afhandling 

 udtrykkelig og med gode exempler forklaret, at visse lag- 

 stillinger ere ganske uskikkede til at afgive grundlag for 



