Unders, over Sparagmit-Kvarts-Fj eldet. SJ9 



det kun Sprækker uregelmæssig gjennemsat Fjeldet. Paa 

 Nordsiden fulgtes Kalkdannelserne omtrent V2 Fjerdingsvei 

 langs Storebækken, der fortiden forsvinder under Jorden 

 inden den naar Eltaaen; sydfra nordover optraadte graa 

 Marmor, Kalksandsten og mørk Kalkskifer, som ogsaa her 

 var benyttet til Kalkbrænding. Faldet var almindelig nord- 

 ligt. Paa det nordligste Sted saaes en Bøining, der endte 

 med nordligt Fald. I Kalkskiferen observeredes Bølge- 

 slagsmærker. 



Videre mod Noixl blev Terrænet overdækket; kun et- 

 steds s aaeS' antagelig fast Fjeld af en blaagraa grov Sand- 

 sten. Strax ovenfor omkring et gjenfaldet Hul — Skjærp efter 

 Svovlkis — laa omspredt Stykker og Stumper, af en blaa- 

 sort Lerskifer, indeholdende enkelte-Kvartskorn. En lignende 

 Bergart optraadte længer Øst paa selve Aasryggen, den var 

 dog her mer sandstenagtig og indeholdt hyppig smaa Knoller 

 af Kvarts, antagelig steilt nordligt Fald. 



Strax søndenfor Smeias Udløb saaes langs Trysilelven 

 sort' Skifer (alunskiferagtig), vekslende med Lag afenblaa 

 sort Evartssandsten, tildels konglomeratisk, indeholdende 

 Brudstykker af Kvarts- og graa Lerskifer, tildels og ren 

 Rvartsit, — et Sted saaes et tyndt Lag af en graa Kalk- 

 sten. Her havde man ogsaa skjærpet, men Udgravningerne- 

 var desværre gjenfaklne, saa Strøg og Fald* ikke kunde be- 

 stemmes. Blokke af Kalksten saaes paa flere Steder her 

 omkring. 



Opover langs Smeia indtil henimod Smeiedalssætren 

 sitaar en mægtig mørk graa grov Sandsten (graa Sparagrait), 

 nogetdig Høgaasens Bergart. Lagning- var vanskelig at se, 

 maaske var; Faldet sydostligt. 



Lige nedenfor den nedre Sæter i Smeia observeredeS' 

 ovear) bBj tildels konglomeratisk Sandsten r à- 2' mægtig 



