80 O. E. Schiøtz. 



rødlige Bergart, der ogsaa under Nedstigningen observere- 

 des et Stykke ned i den søndre Skraaning. Veien gik 

 derpaa mod Syd over det flade Land langs Gruvla til den 

 ovenomtalte lave Ryg. 



Denne falder temmelig steilt af mod Syd, dannende en 

 Fortsættelse af den bratte Skraaning under Storslageren; 

 ved Foden af denne Skraaning ligger Liltelgaasjøkjønnet, 

 Fra Kjernet stiger en liden Dal raskt opover mod SO; 

 noget over Trægrændsen naaes Vandskillet. Terrænet vi- 

 der sig nu ud til en lidt større temmelig jevn Flade, der 

 sænker sig langsomt østover ned mod Gutta og gaar der 

 over i de flade Strækninger under Rundhøgden og Lifj el- 

 det. Mod Nord begrændses Fladen af den mer omtalte 

 Ryg og Sneshogna, mod Syd hæver Grunden sig kun svagt, 

 før den falder af mod Fjeldguttusjøen. 



I Skaret, vestlig under Sueshogna, hvorfra Gutta kom- 

 mer ned, observeredes en smuk Granit, øverst i den vestre 

 Skraaning laa en mørk grønlig finkornig Bergart (Syenit?). 



Graniten dannede Foden af Fjeldskraaningen vestover 

 indtil Vandskillet. Den bestod af Kvarts, sort Glimmer og 

 rødlig Feldspath, ofte i store Tvillingkrystaller, samt me- 

 gen grønlig Feldspath. Over den saaes et Par Steder Spa- 

 ragmit — Kvarts og Feldspath — , vestlig graa-rødlig, øst- 

 ligere mere brunlig. 



Paa Fjeldfladen under Storslageren observeredes en 

 klastisk Bergart af Kvarts og hvid eller rødlig Feldspath, 

 almindelig finkornig lys graalig og svag rødlig, tildels kvart- 

 sitagtig. Lige nær Randen af Skraaningen mod Elgaadalen 

 stod et sm.alt Belte af en styg mørk grønlig Skifer, omtr. 

 steilt Fald NO; Strøget pegte henimod Mosestøten, og den 

 svarer maaske til den der observerede Skifer. Lige over 

 den var Bergarten graalig-brunlig, uuder saaes en lignende 



