83 O. E. Schiøtz. 



eller brunlig Feldspath. Skiferens Fald vekslede Retning 

 og blev ogsaa svagere. — Fig. VIII b — . 



Noget nedenfor blev Profilet opgaaet tvert over Dalen 

 — Fig. VIII c — ; høit op i den nordre Skraaning stod den 

 noget ovenfor omtalte Lerskifer. Bergarten, der stak frem 

 enkelte Steder nedenfor, viste ingen tydelig Lagning; i selve 

 Dalbunden stødte Lerskifer med steilt Fald til en Sparag- 

 mit af blaalig Kvarts og hvid Feldspath. Skiferen foran- 

 drede snart Fald, Lagene var tildels smaat krusede og bøi- 

 ede, Farven gulgråa og rødlig; øverst i den lille Skrænt 

 midt paa Profilet var F. svagt NV — den dannede Fort- 

 sættelsen af Ryggen i VIII b — , under kom her sandsten- 

 agtige Lag og derpaa en mørk graablaa Sparagmit med 

 hvid Feldspath; længer Syd blev Bergarten tildels mer 

 graalig, den hvide Feldspath gav den et spettet Udseende, 

 den var temmelig grovkornig og let sønderfaldende. En- 

 delig kom atter gulgråa Lerskifer med steilt Fald nordover 

 lænende sig til den venstre Dalskraaning. Denne, der ikke 

 paa langt nær var saa høi og steil som den nordre, bestod 

 af en smudsig brunlig undertiden graalig Bergart af graa 

 fedtglindsende Kvarts og brunlig Feldspath. Mod Syd var 

 Fjeldmassen steilt afskaaren, den hvilede her paa Horn- 

 blendegranit. Søndenfor udbredte Svarthammeren sig; denne 

 faldt brat af, mod Vest mod Djupsjøen, mod Syd mod Dal- 

 sænkningen mellem denne og Fjeldguttusjøen. 



Ved Bækkens Udløb af Kjernet saaes en liden Fjeld- 

 knaus af en blaakvartsagtig Bergart, tildels hvidspettet; 

 søndenfor laa et Par blaa Kalksandstenblokke. I Skraa- 

 ningen paa den nordre Side af Bækken ansloges en tildels 

 spettet tæt blaagraa og brunlig Kvartsbergart. Noget ne- 

 denfor kom en mørk graa Lerskifer faldende steilt (50^) 

 mod NNO ind under en graabrun hornstenagtig Bergart; i 



