88 O. E. Schiøtz. 



den sydlige Del af Salsfjeld og i den nærliggende lille Top 

 af Digerhogna selv. Naar Graniten er smukt udviklet, be- 

 staar den af Kvarts, rødlig Feldspath, tildels i Tvillingkry- 

 staller, og sort Glimmer, samt et grønligt Mineral (Feld- 

 spath) i betydelig Mængde, dannende paa en Maade en 

 Grundmasse for de øvrige Bestanddele — se Nyt Mag. for 

 Naturv. Bd. 8 — ; ofte er den imidlertid lysrødlig og mørk 

 grønlig, tildels stribet. 



I Vest for Sueshogna støder Sylens Granit hen til en 

 Homblendegranit, der danner et lidet Feldt østenfor Djup- 

 sjøen — en stor Del af Svarthammeren — . Den bestaar 

 af Kvarts, hvid grønlig Feldspath, grøn Hornblende og lidt 

 brun Glimmer. 



Den modsatte Side af Elgaadalen er et af de steileste 

 Partier mellem Fæmun og Grændsen. Baadhusbjerget og 

 Djupsjøhammeren danner omtrent en eneste sammenhæn- 

 gende Styrtning, der fortsættes sydover af Flaatesjøvola og 

 Storsjøhammeren. Djupsjøhammeren og Fj eldet vestover 

 forbi Volsj øen bestaar hovedsagelig af en lys graa Gneis -- 

 tildels maaske Granit — ; denne er paa flere Steder gjen- 

 nembrudt af Gabbro, der danner mindre Kupper. Ogsaa 

 længer mod SO sætter Gabbro op, dannende en Ryg pa- 

 rallel Sorkvola; i Nord og Syd for den saaes her nogle 

 granitiske og syenitiske Dannelser. Imellem begge disse 

 Gabbrofeldt, paa Stenvigsstøten og Flaatesjøvola, optræder 

 en Brecciebergart; som det synes, har den dels brudt op 

 gjennem Granit, der er observeret under paa begge Steder 

 og ligesaa paa Toppen af Flaatesjøvola, dels gjennem la- 

 gede Bergarter: rødlig Kvartssandsten, hvoraf større Par- 

 tier saaes omviklede af Breccien i den søndre Skraaning, 

 og blaakvartsagtige Lag, der stak frem paa enkelte Steder 

 i den nordre. 



