Unders, over Sparagmit-Kvarts-Fj eldet. 103 



Farve, de grovere, hvori Feldspathkornene større, ofte en 

 smuk lys rødlig — undertiden brunlig — . Bergarten har 

 i det Hele et lyst Udseende. 



Lagstillingen var ofte vanskelig at bestemme, dog syn- 

 tes svage Fald at være hyppigst. Paa Graasnæsvola om- 

 trent horizontale Lag; paa Vola Str. lOl^ O, F. 20-30^ 

 N; i Nord for Storbækken Str. 60^ O, F. 20—30° V (Hør- 

 bye), Ost for Øen Solera F. 15° NO — N (Hørbye), under 

 Graavola F. 20° NNO (Hørbye), alle tre ved Fæmun; om- 

 trent svævendeLag paa Svuku og vestover til Kuvolsætren; 

 paa Rønsjøruten svagt F.; Grøthogna F. 2C°0N0; nordligt 

 under Rønsjøruten Str. 120^ 0, F. 20° N (Hørbye). Voxi- 

 sjøgusten F. 20° OSO— S (Hørbye); Bratfjelds Fod F. 10° 

 OSO; Skjebrufjeld F. 40° NNO (Hørbye). Langs den syd- 

 lige Grændse synes steile Fald at indfinde sig: Syd for 

 Brændhammeren F. steilt NO; (SV i Mosestøten efter Ler- 

 skiferen at dømme F. steilt ONO); ved lille Elgaasjø F. 45° 

 NO— N (Hørbye); Elgehognas øverste Del F. 60° N (Hør- 

 bye); i dets sydlige Skraaning F. 45° NNO (Hørbye); un- 

 der Storslageren steile Fald; sydligt ved Rønsjøen F. 60° 

 NNO (Hørbye). 



At man her har med det ældre Fjeld at gjøre, tror 

 jeg ogsaa maa fremgaa af følgende Observationer. Østen- 

 for Graasnæsvola saaes stødende hen til Sparagmiten en 

 mørk graa Glimmerskifer og Gneis, der paafaldende min- 

 dede om Grundfjeldet. Til dette antager jeg tillige bør 

 henregnes den almindelig lysgraae Gneis — maaske tildels 

 Granit — , der strækker sig fra Djupsjøhammeren vestover 

 forbi Volsjøen. Dette Feldt er næsten paa alle Sider om- 

 given af det før nævnte ældre Fjeld, der saaledes umiddel- 

 bar skulde komme over Grundfjeldet; — paa Vola saaes 

 ogsaa Sparagmiten øverst paa Fjeldfladen, medens Gneisen 



