Om Vægtstangen og Tyngdepunktet. 223 



og A'P', saa er det klart, at man faar de samme fire Kræf- 

 ter igjen, nemlig P, P', Q, Q', af hvilke Q og Q' hæve hin- 

 anden, medens P og P' virke i samme Retning. Altsaa er 

 Hesidtanten af to parallele Kræfter parallel med samme og 

 lig deres Sum. Sættes Resultanten = R, saa har man: 

 Retningen af R parallel med Retningen af Kræfterne P, P', (1) 



og R = P + P'. (2) 



Da BP : PA = AC : CD 



og B'P' : P'A' = A'C : CD, 



saa er PA . AC = BP . CD 



P'A' . A'C = BT' . CD 

 og da Q = Q' o: BP = B'P', saa bliver 



P . AC = P' . A'C. 1) (3) 



Med Hensyn til denne Deduction bemærkes: Man la- 

 der det komme ud paa det samme, om Kræfterne virke 

 umiddelbar paaMNiPunkterne A, A' eller om de virke paa 

 en Omvei gjennem sine Retningslinier paa det med MN 

 forbundne D og derfra gjennem DC paa C o: man lader Sat- 

 sen: Det er ligegyldigt, i hvilket Punkt af sin Retningslinie 

 en Kraft virker, gjælde i det Tilfælde, hvor der handles 

 om Kraftens Virkning paa Punkter, som ligge udenfor 

 Retningslinien. Kræfterne Q og Q' ligge ikke i Problemet, 

 de indføres fra uden. Her foregaar først en Sammensætning 

 af Kræfter, saa en Overførelse af samme til et andet Punkt, 

 saa en Opløsning af Kræfter og saa atter en Overførelse. 

 Og hvis man faar det, meget nær liggende, Spørgsmaal: 

 Hvorledes kan det da have sig, at en liden Kraft, som virker 

 paa en lang Vægtarm, kan svare mod en stor Kraft, som 

 virker paa en kort Vægtarm, saa kan man ikke give kor- 

 tere Besked, end at dette kommer deraf, at Kræfter lade 



') Lærebog i Mechaniken af Chr. Hansteen, første Deel § 91. 



15* 



