Om Vægtstangen og Tyngdepunktet. 225 



Der er ingen Grund til at antage, at a virker anderledes 

 paa A, end A virker tilbage paa a, Aktio og Reaktio mel- 

 lem disse to Punkter maa være ligestore og modsatte. 

 Følgelig lider a et Tryk eller Drag = P parallel med Ret- 

 ningen af den angribende Kraft P. Dette Tryk eller Drag 

 fremkalder paa samme Maade et lignende Do. i samme Ret- 

 ning paa det næste Punkt b, o. s. v. indtil og med C. Den 

 Omstændighed, at A paa Grund af Modstanden fra a ikke 

 bevæger sig, har ikke til Følge, at Kraften P ophis^rer at 

 virke paa A. Eiheller medfører Modstanden fra b, at det 

 middelbare Tryk paa a ophører. Hvorvel ethvert Punkt i 

 Linien forbliver paa sin Plads, er dog Kraftens Virkning 

 ligesaalidet indskrænket til Angrebspunktet i dette Tilfælde 

 som i Tilfældet (a) og (b). Det vilde ikke være naturligt, 

 om Kraften P ophørte at virke, eller virkede anderledes 

 paa Liniens øvrige Punkter end paa Angrebspunktet, blot 

 fordi den forandrede sin Retning fra AP til AP', og at den 

 atter skulde virke paa de øvrige Punkter ligesom paa A, 

 naar den forandrede sin Retning fra AP' til AC. Men me- 

 dens den angribende Kraft i Tifældet (a) søger at strække 

 Linien o: fjerne Punkterne fra hinanden i Liniens Retning, 

 i Tilfældet (b) at forkorte Linien o : bringe Punkterne nær- 

 mere til hinanden i Liniens Retning, søger den i det fore- 

 liggende Tilfælde at fjerne Punkterne fra deres oprindelige 

 Plads i Linien efter en og samme, paa Linien lodrette. 

 Retning, hvilket, med andre Ord, vil sige, at den arbeider 

 paa at bøie eller dreie Linien. De i Punkterne A, a, b, 

 0. s. v. i samme Retning lodret paa AC virkende ligestore 

 Tryk eller Drag arbeide paa at dreie Linien om det nær- 

 mest indenfor liggende Punkt. Den dreiende Kraft voxer 

 saaledes proportional med Afstanden fra Angrebspunktet. 

 Og Udtrykket for den Styrke, hvormed den i A angribende 



