228 S. A. Sexe. 



dens en Kraft P' virker paa A' i Retningen AT', som dan- 

 ner en Vinkel a' med A'A, saa udøver Kraften P et Tryk 

 = P paa C efter CD, som er parallel med AP (§ 2, d), me- 

 dens Kraften P' udøver et Tryk = P' paa C efter CD', der 

 er parallel med A'P'. Følgelig er efter Loven om Kræfter- 

 nes Parallelogram disse Kræfters Resultant 



R = l/p2 + P"* + 2P.P' cos DCD' = |/^P2 + P'2 + 2P.P' cos (a + a'), (XI), 



medens der til Forebyggelse af Dreining hører, at 



P . sin a . AC == P' . sin a' . A'C. 

 Men sin a . AC er = CE, Perpendikulæren fra C paa den 

 forlængede PA, og sin a' . A'C = CE', Perpendikulæren fra 

 C paa den forlængede P'A'. Altsaa 



P . CE = P' . CE'. (xn) 



Anm.: Det egentlige og sande Udtryk for den Mod- 

 stand, som Linien AC, Fig. 4, har at gjøre til Forebyggelse 

 af Dreining om C, naar en Kraft P virker lo dret paa den 

 i A, er P . n (§ 2, c). Da dette n altid er et uendelig stort 

 Tal, saa maa AC have en uendelig stor Bærekraft. En fy- 

 sisk Vægtstang har aldrig en uendelig stor Bærekraft, og 

 saaledes skulde det synes, at den maatte være utjenlig til 

 at veie med. Men en fysisk Vægtstang er altid understøttet 

 i et uendelig stort Antal Punkter, og kan altid betrag- 

 tes som et Bundt eller Knippe af uhyre mange Linier, 

 hvoraf enhver har nogen Bærekraft. Der kan saaledes ikke 

 fra Fysiken hentes nogen Indvending mod den i § 2 frem- 

 satte Betragtningsmaade, der forøvrigt angiver Grunden, 

 hvorfor en for svag, men overalt lige stærk fysisk Vægt- 

 stang altid brister over Hypomokleon, samt hvorfor Tykkel- 

 sen af dens Arme kan aftage fra bemeldte Punkt ud til 

 Enderne. 



