230 Amund Helland. 



mil Arbeide har nydt, til Indtægt. Det kan nemlig ikke 

 være Anmelderens, Prof. Hjortdahls Hensigt at henlede sit 

 Publikums Opmærksomhed paa et Arbeide, som dette allerede 

 maa forud.sættes at kjende; meget mere fremgaar det tyde- 

 ligt nok af Anmeldelsen, at Prof. Hjorldahl har ment at 

 have en Række Indvendinger at gjöre mod mit Arbeide, 

 hvilke Indvendinger han af ren og ublandet videnskabelig 

 Interesse ikke har kunnet forsvare at forholde det geologiske 

 Publikum. Den Iver og ISidkjærhed, som Prof. Hjortdahl 

 ved denne som ved andre Leiligheder, hvor der har været 

 Tale om min videnskabelige Virksomhed, har lagt for Dagen, 

 vidner saameget mere fordelagtigt om haus mangesidige 

 videnskabelige Interesser, som jeg beskjæfliger mig med en 

 Videnskab,' hvilken Prof. HjortdcUil nu i en Række af Aar 

 ifölge sin Stilling som Universitetslærer i Chemi ikke kunde 

 formodes at have havt Anledning til spccielt al sysle med. 



Jeg forudskikker disse Bemærkninger, for at Læseren, 

 naar jeg senere paavi^er, at der desværre paa et Par Steder 

 er indlöbet Urigtigheder og Forvanskninger af mine Ord, 

 ikke skal misforslaa Prof. Hjortdahls Oplræden. 



Jeg betragter altsaa Anmeldelsen som et Tegn paa, at 

 Prof. Hjortdahl har bevaret sine gamle Interesser for geolo- 

 giske Forskninger, og at han derfor nu gjör et Forsög paa, 

 at komme til at deltage i en Discussion om forskjellige 

 geologiske Materier. 



At Prof. Hjortdahl foler Kald til at deltage i denne 

 Discussion, er saa meget naturligere, som han selv er blandt 

 de Forfattere, hvis Meninger om Kisleiernes Forhold til 

 Eruptiver jeg har omtalt i mit Arbeide. Anmelderen beret- 

 ter (Side 7), at et Afsnit af Universitetsprogrammet begynder 

 med et Resume af de forskjellige Anskuelser, der er udtalte 

 om Kisene. Af Beskedenhed omtaler han ikke, at han selv 



