Om Prof. Hiortdahls Anmeldelse. - 233 



Röraas Verks Gruber, at jeg efter et Aars Forlöb 1872 

 lagde Veien om Röraas speciell for at tage delte Spörgs- 

 maal under fornyet Overveielse, og at der saa hengik Vj 

 Aar, för jeg offentliggjorde min Opfatning af Forholdet. 

 Del kan umuligt være Prof. Hjortdahls Mening, at man skai 

 blive saa gammel, at man vanskeiigt kan komme ned i en 

 Grube, for at man skal undgaa Beskyldning for at være for 

 rask. Og naar der saa siges: „alene Hensynet til de store 

 Interesser, som slaa og falde med Storvarlsgruben, kunde 

 opfordre til forsiglig og udtömmende Behandling," saa maa jeg 

 stille det Spörgsmaal: Hvad mon Röraas Verk er bedst tjent 

 med, enten at jeggjör opmærksom paa Muligheden af en Kata- 

 strofe, eller at jeg tier stille? Frygten for en Katastrofe 

 deler alle Bergmænd, som jeg har talt med eller skrevet 

 til om denne Sag; og som vi har seet, kan selv Prof. Hjort- 

 dahl ikke frigjöre sig for den. Jeg kan ikke skjule, hvad 

 jeg anser for Sandhed. Og vikle det være en Ære for 

 Landets Bergmænd og Geologer, at en saadan Katastrofe 

 indtraadte, uden at en eneste havde Anelse derom, eller 

 en Frygt derfor, naar [der, saaledes som jeg har paavist, 

 er Grunde tilstede for en saadan Frygt. Jeg maa forövrigf 

 tilstaa, at jeg ikke kan indse, at de store Interesser, som 

 slaa og falde med Storvarts Grube, influeres enten min 

 Behandling af dette Spörgsmaal har været udtömmende og 

 forsiglig eller ikke. Det kan umuligt være Prof. Hjortdahls 

 Mening, at Malmen begynder at spasere bort, fordi min 

 Behandling ikke er forsiglig; den bliver ganske vist roligt 

 liggende, hvis den er der, enten jeg skriver det ene eller 

 det andet. 



Ved Storvarts Grube har vi i Kletten et övre Leie, 

 Hestek-letten og Chr. V; i et omtrent 90 Meter lavere Niveau 

 Nyberg Grubes Leie, der er afskaaret af en mægtig berg- 



