236 Amund Helland. 



denne er absolut den samme paa begge Steder, noget der 

 fremgaar af Samens Natur; thi Mæglighederne varierer som 

 bekjendt i de enkelte Leier. Jeg har været inde i den ned- 

 lagte Chr. V Grube og af Bergfesterne kunnet overbevise 

 miof om, at Forholdene her var som i de i senere Aar af- 

 hyggede fattigere Partier af Storvarts Grube. At Naturen 

 saaledes i to Niveauer, det ene i en Afstand af omkring 90 

 Meter fra det andet, skulde have dannet to liol byggende og 

 lige mæglige Leier med samme Malm lilfældigvis liggende 

 over hinanden, vover jeg ikke paa Forhaand at antage, og 

 jeg mener at kunne karakterisere en saadan Antagelse som 

 usandsynlig. indtil det fra andie Steder eller ved Drifterne i 

 Slorvarts Grube bevises, at et saadant Forhold virkelig fin- 

 der Sted. Jeg har ikke ved nogen af de mange Kisfore- 

 komster, som jeg har besögt, nogensteds seet to omtrent 

 lige mægtige og ens hyggede Kisleier liggende ret over 

 hinanden adskilte ved Skifer af stor Mægtighed. 



Imellem det Forhold, som Prof. Hjortdahl fremstiller i 

 Fig. 2 og min Opfatning er der videre en væsentlig For- 

 skjel. Naar han gjör den Antagelse, at man i Storvarts 

 Grube vil stöde paa en forrykkende Slette, saa er denne 

 hans Antagelse rent grebet ud af Luften fra hans Stand- 

 punkt, medens jeg paaberaaber mig baade Hestekleltens 

 overliggende Leie og den i Nyberget optrædende Slette som 

 Motiver for min Antagelse. 



Den Forrykning, som jeg antager i Storvarts Grube 

 maa, saavidt Forholdene er kjendte, være anderledes, end 

 den saakaldte schmidtske Regel udtaler. Anmelderen mener, 

 at hvis man nu i Storvarts Grube stöder paa en Slette, saa 

 skal Leits Fortsættelse soges efter denne Regel. Men denne 

 Regel har som bekjendt saa mange Undtagelser, at den kun 

 skal fölges, hvor de geologiske Forhold ikke tyder paa, at 



