Om Prof. Hiortdahls Anmeldelse. 239 



over Slorvarts Grube og Nyberget. Angaaende delte Punkt 

 har jeg gjentagne Gange anstillet Observationer, og Resul- 

 talerne at disse har jeg nedlagt paa mit Planrids (Side 15) 

 over Slorvarts Grube, hvor man vil finde dens Udbredelse 

 angivet saavidl nöiagligt, som det formedelst Berghalde og 

 Bedækninger lader sig gjöre. 



Jeg maa atler erindre om, at jeg har udlalt min Opfat- 

 ning af Forholdene ved Slorvarts kun som en Frygt; jeg 

 har ogsaa udlrykkelig sagt, at der er en svagMulighed for, 

 at Storvarts Grubes Leie vil tabe sig eflerhaanden, som den 

 kommer ind under Kletten (Se Side 17), idet jeg paaberaaber 

 mig Analogierne tra Ytteröen. At Sandsynligheden af min 

 Opfatning bliver mindre og mindre, eflerhaanden som man 

 fortsætlcr Drifterne i Slorvarts, er i sig selv indlysende. 



Prof» Hjorldahls Argumentation mod min Opfatning af 

 Forholdene ved Slorvarts Grube fortjener Ros ; jeg er til- 

 böieliof lil at anse de Par Sider af Anmeldelsen, der behandler 

 Slorvarts Grube, for det bedste af alt, hvad denne Forfatter 

 geologisk har præsteret. Rigtignok beror tildels hans Argu- 

 mentation i hans förste Indvending paa Udeladelsen af et 

 „maaske," i hans anden paa Ombytningen af et „omtrent" 

 med et „akkurat" og hans sidste Bevis mod min Opfatning 

 er baseret paa en Mening, som jeg „maa" antages at have, 

 men som jeg ikke har. Men han viser her en Evne til 

 selvstændig geologisk Tænkning, som man savner ialfald i 

 hans förste geologiske Arbeider, der, hvad lagttagelserne 

 angaar, har störst Interesse, forsaavidt som de viser, hvor 

 nöiagtige Naumanns lagttagelser allerede fra 1821 og 22 

 er; og hvad Theorierne angaar, da har Anmelderen overalt 

 sluttet sig lil Prof. Kjerulf, ligened lil dét i hans Arbeide 

 uvæsentlige Spörgsmaal om Kisleiernes Dannelse. Denne 

 Evne til selvstændig Tænkning, som kommer frem i hans 



