242 Amund Helland. 



hjems Stifts Geologi. Han yttrer der: „At disse nordenfjeldske 

 Ertsforekomsterligesom saa mange andre i Norge ere knyttede 

 til Eruptivernes Linier, kan saaledes neppe omlvivles. Kar- 

 terne vise dette Forhold alt mere og niere, eftersom de blive 

 fuldstændigere; det kan lidet nytte at nægte det." Hans 

 Yltringer her fremkommer utvivlsomt i Anledning af min 

 Opfatning af Kisforekomsterne som Leier; thi nu længst 

 afdöde Bergmester H. C. Ström, der er den eneste, der 

 ialfald offentligen har udtalt nogenlunde de samme Meninger 

 som jeg, kan Prof. Kjerulf dog vel ikke sigte til med sit: 

 „det kan lidet nytte at nægte det " 



Der var altsaa den stærkcsle Opfordring for mig, hvis 

 jeg ikke vilde slaa som den, der var kommet med en öien- 

 synligt urigtig Tanke til at undersöge, om det Svar, jeg af 

 Prof. Kjerulf har faaet paa min Udvikling af Kisleierne som 

 sedinientære Dannelser, virkelig var tilfredsstillende. Han 

 mener da, at vi maa gjöre os det klart, at Forbindelsen 

 kan være en mindre direkte. Det kan nomlig være, at Til- 

 knytningen kan være indirekte, idet Kisk-ierne kan være 

 bragte tilsyne ved Eruptiverne. Jeg bemærker hertil i 

 Programm.et, at dette har intet med OprindeUen at gjöre, 

 og dertil har jeg fuld Grund; thi derved gjör j( g opmærksom 

 paa, at Prof. Kjerulfs indirekte Tilknytning er min Opfatning 

 af Kisleierne uvedkommende; det er ikke umotiveret af mig 

 at gjöre denne Bemærkning, hvad Anmelderen maaske vil 

 antyde, naar han siger, at det er „Universitetsprogrammets 

 Forfatter, som her kaster ind dette om Oprindelsen". Og Sand- 

 heden af min Yttring er klar nok, thi er der noget, hvorom 

 baade Prof. Kjerulf, jeg og Anmelderen alle kan være enige, 

 saa er det vel netop dette, at denne indirekte Tilknytning 

 intet har med Oprindelsen at gjöre. 



Naar Anmelderen saa siger, al der i Kjerulfs Arbeide 



