270 ^^iJflß Th. Hiortdahl. 



og da vilde han rimeligvis have seet hvorledw hans hypothèse af- 

 hænger af det urigtigl tegnede profil, men ikke uden de störste 

 vanskeligheder kan oprelholdes ligeoverfor det rigtigt tegnede profil; 

 thi dette viser tydeligt al den af Helland befryglede slette — ifald 

 deo existerede — allerede målte være overskaaret af drifterne på 

 Storvarls leie, der nu er inddrevet flere fod under kanten af 

 Hestekletlen. "'' 



Den Hellandske Hypothese om Röros er ikke blot af vigtighed 

 eller betydning for dette store og velbekjendte værk, men den er 

 også i andre henseender et hovedpunkt; den er et livsspörgsmål 

 for universilelsprogrammets lære om en pyrilformation , for læren 

 om kisenes samlidighed. De to der optræden*de kisleier, hvoraf del 

 ene ligger næsten 3U0 fod over det andet, kunne ikke være sam- 

 tidige i den forstand, som hr. H. mener; disse Forhold ved Roros 

 er derfor et vægligl argument imod universitetsprogrammets geo- 

 logiske hovedsats. 



Den folgende del af min anmeldelse omhandlede væsenllig geo- 

 logiske spörgsmål ; idet jeg nu går ind på denne del vil jeg först 

 gjore hr. Helland en indrömmelse, som jeg skylder ham: jeg har 

 nemlig bebreidet ham ikke al have tagel hensyn til at professor 

 Kjerulf har nævnl al kisene navnlig ere knyttede til de yngre erup- 

 tiver; jeg erkjender at de yf hr. H. opregnede eruptiver ere yngre; 

 jeg har altså forså vi dl ikke grund lil de påpegede sætninger 

 (pag. 9 i anmeldelsen); men jeg fastholder fremdeles min misbilli- 

 gelse af den made hvorpå han ved denne anledning, som også et 

 andel af mig påpegel sted fprogr. p. 74) har tilladl sig at behandle 

 höit fortjente geologiske arbeider. Det kan gjerne væ< e al mange ikke 

 sagkyndige ved hr. Hellands fremstilling (,.er orlhocerer og trilobiter 

 udtryk , der höre hjemme i dagblade . men ikke i videnskabelige 

 afhandlinger?'* o. s. v.) kunde bringes til al tro at hans udtryks- 

 måde er ganske usk;yldig; men enhver sagkyndig vil i hr. H's 

 maner se en endog temmelig vidt dreven harcellas, der må slöde 

 enhver, som kjender de forijensîfulde og vigiige arbeider, den 

 går ud over. Og jeg tillader mig at fastholde den formening 

 al denne maner, at gjore anderledes tænkende latterlige, horer mere 

 hjemme i dagbladene end i videnskabelige afhandlinger. 



Der er et slorl fell midt inde i detjthrondhjemske^skiferfelt, 

 hvorom alle ere enige at det er påfaldende fattigt på kis; an- 

 gående delte har jeg i min anmeldelse — og herlil|har jeg benyttet 

 el lidet oversiglskart*) — bemærket, at det lillige er påfaldende falligt 



*) Oversigtskartet er her netop benyttetrtil et brug, hvortil mere 

 detaillerede karter ikke vare så hensigtsmæssige. — Til hvad hr. 

 H. forøvrigt anfører om karterne, bemærker jeg blot, at jeg ikke 

 som hr. H. synes at formode, har tænkt på utrykte karter, raen 

 på det kart ai Kjerulf, som jeg har eiteret. Uagtet ingen kisleier 

 er afsat på J tte kart, kan man dog ved at sammenholde kis* 

 leiernes^beliggenhed med kartets angivelser, ganske greit få ud 

 det, 8om jeg har sagt. 



