292 Dr. O. J. Broch» 



med den Nöiagtighed, som vilde kunne være opnået så- 

 fremt man havde havt lil Disposition identiske Prover af Me- 

 tallet, udskårne af den samme Stang, hvoraf Meteren er 

 forfærdiget/ Et Forslag- at udskjære en liden Del af Meteren, 

 for at anvende samme i dette Öiemed, har man ikke vovet at 

 indgå på, da man herved kunde resikere materielt at for- 

 andre dens Længde. 



Hertil kommer for Meterens Vedkommende dens Form 

 og dens Anbringelsesmaade under Sammenligningerne. Arkiv- 

 Meteren er en Ende-Meter med plane rektangulære Endefla- 

 der af 25 Millimeter Grundlinie og 4,o5 Millimeter Höide. 

 Endefladerne ere ikke noiagtig parallele og Meterens rette 

 Længde skal angives ved Afstanden mellem deres Midtpunk- 

 ter. Ved nyere Ende-Normaler, således ved de preussiske 

 af Bessel konstruerede, ere afrundede Endeflader anvendte. 

 Arkiv-Meteren skal, for at vise Meterens sande Længde, an- 

 bringes på et Plan. Da Beröring med et Plan imidlertid 

 aldrig kan blive fuldstændig og jævn, vil den i Virkelighe- 

 den kun blive båret af Planet i enkelte Beröringspunkter, 

 hvis Beliggenhed imidlertid er ubekjendt, og som ville være 

 forskjellige ved forskjellige Sammenligninger. En Böining af 

 ubekjendt og foranderlig Slörrelse, der har en, om end me- 

 get liden, Inoflydelse på Længdon at den rette Linie mel- 

 lem Midtpunkterne af Endefladerne vil her allid finde Sted, 

 idet Normal-Meterens Form gjör, at den ikke har nogon stor 

 Stivhed, når den, som altid har været Tilfældet, anvendes 

 med den brede Side vendt mod Planet. Ligeledes vil Frik- 

 tion i Beroringspunkterne frembringe en Modstand mod den 

 ved Temperaturforandringer frembragte Udvidelse eller Sam- 

 mentrækning, og herved fremkalde en Spænding af ubekjendt 

 Störreise. Ved nyere Længdenormaler anbringes disse, for 

 at kunne angive Længden nöiagtigt, paa Ruller anbragle un- 



