Den internationale Meterkommission i Paris 1872. 305 



kortere Sider er ikke synderlig skarpkantedc, og en af dem 

 synes at have været no^ret tilbagclrykket ved et let Slag, 

 men i ethvert Fald udstrækker Endefladens Forandring herved 

 sig ikke langt fra Kanten og kan ikke have nogon Indflydelse 

 på Afslanden niellem Endefladernes centrale Dele, hvilken 

 Afstand danner Meterens sande Længde. 



Hvad der mest påkaldte Opmærksomheden var derimod 

 den Glands, som sees nærmest Endefladernes Centrum og 

 som visselig skyldes Trykningen eller Slidniugen af Berö- 

 ringsfladerne på Lenoirs og Gambeys Komparatorer ved 

 disses Anvendelse til Sammenligninger. Virkningen af de 

 cylindriske Bcröringsflader vise sig i hele Höiden på den 

 ene Endeflade, men ikke i samme Udslrækning på den anden. 

 De sfæriske Beröringsflader have efterladt Spor på begge Fläders 

 centrale Dele. Her kunde man derfor frygte forenmærkbar 

 Formindskelse af Meterens Længde som Folge af Beröringen. 



For om muligt at komme efter Dybden af disse Mærker, 

 anvendte Kommissionen optiske Midler, Et af Professor 

 von Lang fra Wien anvendt Middel, der bestod i at flytte et 

 Mikroskop foran Meterens to Endeflader og indstille samme 

 mod et stort Antal Punkler af disse, har været anvendt. 

 Denne Methode tiliod med det anvendte Instrument at be- 

 dömme Afstandsdifl"erencer med indtil en Mikrons, ,^^00 ^^ ^^ 

 Millimeters, Nöiaglighed under Betingelse af, at de betragtede 

 Gjenstande vare skarpt begrændsede og af en meget liden 

 Tykkelse. Men sådan skarp Begrændsning tilböd ikke de 

 forefundne Mærker. Desuden var Flytningen af Mikroskopet 

 foran Endefladen for usikker til ved så små Störreiser, som 

 de hvorom her er Spörgsmål, at kunne give el aldeles på- 

 lideligt Resultat. Ved særlige Undersogelser med Mikroskopet 

 syntes dog denne Usikkerhed ikke at gå op til mere end 

 5 Mikron eller Tusindcdele af et Millimeter, men hvor lidet 



