18 Theodor Kjerutf 



ligner Laugarfclls Klingsteenslava. I en meget porös Varietet 

 forekommer paa Cellevæggene el hvidt Mineral, maaskee an- 

 grebet Feldspath. 



Paa det egentlige langstrakte af Slakker opstablede og 

 med Askekegler besatte Hekla ligge nogle hundrede Fod under 

 Toppen de fem Kratre fra 1845 over en Spalte i h.4,3, der 

 forbinder dem. En stor aaben Konus, opskiktet af rode og 

 sorte meget poröse Slakker og Lava, omgiver næsten i sluttet 

 Kreds de to överste, hvoraf den ene er et cylindrisk nedgaa- 

 ende Hul og den anden en frilstaaende Slakkekegle inde i den 

 störres Circus ligefor Sprækken i SV. Fra begge udvikledes 

 sure Dampe, Salmiak og flint Svovl afsalles som Efflorescents. 

 Ogsaa en gulröd gjennemdampel Tuf horer til Sammensæt- 

 ningen af den ydre Konus. Rundt omkring den ligge sorte 

 glindsende Asker af grovere og finere Korn. I Syd for de 

 aabne nyeste Kratre ligge nedover det heldende Fjeld ældre 

 i enRække efter h. 2,5 med vældige Askekegler. Heklas Top 

 klövedes ved Eruptionen 1845 af en dyb Spalte i h. 7, 4. 



Ved Foden af Hekla udrnærker sig den gamle Krater 

 RauÔoldur ved sin isolerede Pläds midt mellem Kjæderne og 

 ved sine ildröde lette Slakker. Kralerbunden naaer en Höide 

 af 990', eller kun lidl over 600' over Håls, hvor en Lava, 

 der maa skrive sig fra Nærheden af RauÔoldur, ender. La- 

 vaen 2), Selsundshraunet, har paa Længden af en Miil fra 

 Höiden af RauOöldurs Kraterbund til Selsund (495') en jævn 

 Heldning af omtrent 500'. Den synlige Mægtighed af de 

 enkelte nyere Lavaströmme er i Almindelighed fra 30—50'. 

 Bredden er undertiden ret anseelig, saaledes af den nyeste 

 Hraun N. for RauÔoldur. Den med 8) betegnede Slrækning 

 er som et vildt oprört Hav af forskjellige Lavaer, der indtage 

 den hele Bredde mellcm Heklas Sydost-Side og Vatnafjall. 

 Paa begge Sider af det egentlige Hekla er Niveauet mellem 



