Bidrag ttl Islands geognostiske Frenistilliiig. 19 



Kjæderne liöiest, Rauoöldurs kan sættes som Middel; derfra 

 skraaner det mod SV. langsommere mod NO. 



Hvlde Pimpstene ere ikke hyppige. Enkelte Stykker 

 sees under den nyeste Hraun over Næfrholt. Ved Seisund 

 hele Bænke deraf med Birkeresler, tildeels i begyndende Mi- 

 neralisation. De sædvanlige Lavaers Pimpstene ere lette 

 Slakker, rode og sorte, eller med Anlöbsfarver. Hvid Pimp- 

 sleen tilhörer Obsidianen. Fra Hrafntinhraun har jeg seet 

 Haandstykker af sort glindsende Obsidian, der stribeviis udlober 

 til Pimpsteen som Skum. 



Heklas samlede vulkanske Territorium mangler rindende 

 Vand. Snevandet som Dagvandet söger Dybet mellem de 

 opstablede Slakker; nærmest under Heklas Fod findes ingen 

 Kilder. Jordbunden er overalt skikket for Våndets Nedgang — 

 det kornede Sand, de sugende Asker, Lavaerne med Celler 

 og Bristrevner. Först under de yderste Tufrygge bryde 

 Kilder frem, men her rigeligt. Middel af flere langs Bjölfell 

 og Laugfell opvældende 2°,5 C. En lige ved Håls havde en 

 konstant Temperatur af 2°,2 C. Skikterncs Stilling og Dal- 

 bundens höiere Niveau indentil bag Kjæden CHals 363', indre 

 Dalbund 660', Selsund 4950 begründe Kildernes Optrædei^ 

 netop paa denne Linie. Ved Selsundskjædens Fod 3^2 C. 

 Jordbundens Temperatur paa Island er noget höiere; Loltin 

 anförer 3°,4i C. CBrönd ved Skarôsfell) og 3^,45 som mid- 

 lere Temp. overhovedet. 



De geognostiske Forhold ved Islands varme og springende 

 Kilder ere meget almindelige. Mærkelige blive de ved de 

 udbredte Decompositionsprocesser, som de betinge. Ved Kri- 

 suviks og Reykjahliôs Solfalarer, hvor efter Bunsen Svovlgas- 

 arler og Vanddampe bryde op af Grundens Palagoniltuffe, 

 optræder Gips, Svovl, Fjederalun og lidt svovlsuurtKobberoxyd 

 som Fumarolprodukter, idet PalagoniltufTen forvandles til Leer-^^^ . P ^ 



