Bidrag- til Islands g-eognostiske Fremslilling-. 23 



som her antager særegen Skikkelse, betinget af Landets Con- 

 figuration og vulkanske Natur. Det er ikke blot de höiere 

 opragende Fjelde, som have fanget de over Havel strygende 

 lugtige Vinde og understöttct Jökeludbredelsen, der, hvadenlen 

 den for Tiden er fremskridende eller stillestaaende, sætter 

 en Mængde Vand i Omlöb som hyppige Nedslag, rugende 

 Taager og i Overflod af Aaer og Bække, men' overalt ind- 

 suge de poröse Bjergarter Våndet med Begjærlighed og lade 

 det faae Nedgang, og de for et hurtigt Aflöb ikke altid gun- 

 stige Daldannelser fylde sig med Myrstrækninger og stille- 

 staaende Vande; i Törveir blive de samme Strækninger ligesaa 

 hurtigt tor Bund. Neppe har man andetsteds Virkeligheden 

 af store Filtrationer gjennem hele Bjergmasser tydeligere for 

 Öinene. Og da fyldte og ufyldle Spalter, henslrygende paa 

 længere Strækninger, ikke ere Sjeldenheder, og de aktuelle 

 Vulkaner fremdeles aabne nye, kunne de indsugede og ned- 

 gaacnde Vande finde Vei til större Dyb, der ligge de vul- 

 kanske Esser nærmere, for atter at föres varme eller kogende 

 til Dagen. Ingen af de varme Kilder forekommer paa bety- 

 delige fritliggende Höider, de ligge alle i Dale, ofte i Dal- 

 bunde, hvor selv de nærmeste Fjelde kunne forsyne dem. 



For Retningen af Geysirkilderne under Laugarfjall er 

 af Andre anfört deels en N. 17 0., deels to hinanden skjærende 

 NNO. og NV. Maaskee er Antagelsen af flere Parallelspalter 

 h. 10 — h. 9,4 ligesaa rimelig. At de övn'tre Systemer ere de 

 mærkeligsle: Reykholts Kilder h. 12, SpringkilderN. forReyk- 

 holt h. 11,6, Reykir ved Skagafjöror h. 5,3 eller h. 1,6 ved son- 

 dre Hvitå S. for Skalholt h. 12,2, Laugarvatn h. 11,6, Laugarnes 

 efter Robert h. 6, og efter Waltershausen Grofs Kilder ved 

 Hruni N. 60 0., Deildartung-a-Hver og Vellenes-Hver i Reyk- 

 holtdalen N. og N. 4 0., Krisuviks Fumaroller N. 45 0., Leir- 

 hnukkrs N. 4 0., Uxahver ved Hiisavik N. 2 0. 



