24 Theodor Kjerulf 



Det sees, al Spallcrctninger i NS. ere de hyppigste. Æhlre 

 Gangsysterner have samme Retning-. Hvor Fumarolprocesson 

 i Dybet har arbeidet sig op eflcr fyldte Gange, ville rfisse, 

 om de senere blottes, oplræde lieelt forvandlede. 



Mellem det beskrevne store Lavland omkring ïlijôrsâ og 

 Hvila og en mindre vid Dalstrækning om Hvila, i Myre- 

 syssel og Borgarfjords Syssel ligge lildeels sammenhængendc 

 Plateaiier, som mod N. og NV. udgjöre Fodstykket for Eyriks-, 

 Oks-, Geitlands- og Blafellsjöklerne. Allerede et Blik paa Kartet 

 viser de enkelte Massers iireglede og isolerede Beliggenhed. 

 SkarÔsheiÔi og Esja tegne sig som særskilte Systemer, dellc 

 2500', hiint mod 3000'. Det 1160' hoie Akrafjall ligger ganske 

 isoleret derimellcm og er et Middelniveau for de lallede, dybt 

 gjennemskaarne Fjeldc omkring HvalfjorÔr, der forene Esja 

 med SkarÔsheiÔi. Paa NV. Siden af SkarÔshoiÔi over Skorra- 

 dalsvatn mode 5 — 800' hoie Tunger med mellemgaaende brede 

 Dalbunde, der med ringe Heldning udmiinde til Hvilas Lav- 

 land. Længer mod Jöklerne ved Sæluhns under Skjaldbreid 

 er Plateauet 1024' og stiger under Ok vel 400' höiere. 



Jöklerne selv naae med lige afskaarne Mure og derover 

 kuplede Hvælvinger efter Öiemaal indtil 3000', neppe 4000', 

 over denne Basis. Eyriksjökul, Ok og Hlöoufell ere isolerede 

 fra Langjöklens samlede Masser og lilsyneladende hver for 

 sig et System. Anordningen og Sammensætningen af Eyriks- 

 jöklens og Geitlandsjöklens meest wakkearlede Lag, som man 

 paa Veien til Nordlandet har for Oiet i mægtige Profiler, og 

 hvis Brudstykker Hvila over Kalmanslunga forer med sig, 

 er som Esjas. Omkring Foden af de steile lagdannede Jokel- 

 uiure mode stedse Hraunslrækninger, saaledes under Eyriks- 

 jökul og Ok doleritiske Lavaer, lysgraae, med Olivin og lil- 

 bagetrængt Augil, der undertiden dog skimrer paa Cellerne. 

 Hver Jökel er en Bygning for sig; eflerat have omsmeltel et 



