Bidrag- til Islands gcognostiske Fremstilling-. 29 



efler udbredte Bjergarler. Saaledes fnlde Palagoniltufljeldene 

 alle i det Brune, og hvor de grönne Wakkcleorbildninger ere 

 mægtigt fremtrædende, faaer ofte det golde Ydre et skuffende 

 Udseende af frisk Vegetation. 



Saaledes er overhovedet Karakteren af de islandske Fjelde. 

 Hvor Tuf er raadende, faae de et nogct blödere Udseende, 

 end hvor Trap og haardere Wakker herske. De lavere Par- 

 tier udtunge sig som smalle Strimler mellem brede græsrige 

 Dale, de höiere optrodse dybt gjennemskaarnc og forvirret 

 udgrenede, saaledes Esja og SkarÔsheiÔi. Den ofte paa læn- 

 gere Stykker forfölgelige Lagorden oplöser sig atter paa andre 

 Steder til en Forvirring af mægtig Vildhed, saaledes mellem 

 Brekka og Thyrill og over Esjuberg i Esja. Det er kun hvor 

 Tuffe vexle i flere Lag, eller hvor mellem dem paa en kort 

 Strækning et tyndt Traplag har indkilet sig, at man kunde 

 kalde Lagene Skikter; overalt tyder det ellers i Regelen paa 

 Strömleier, de klumpformige langstrakte Masser, den sagte 

 Heldning, den undertiden tydeligt knudrede- eller slakkede 

 Underflade. Bænkenes Indskydning er som naturligt usikker, 

 oftest kun tydelig i Frastand, og derfor ikke altid til at af- 

 læse. Men ogsaa den taler for Strömleier. ILokufjall Ö. 11, 

 Medalfell og Reyni vallahåls Ö. 7—8, paa Siderne af Botns- 

 dalr N. 4, Akrafjall mod NO. CMackenzie), Hafnarfjall mod 

 NV. (Robert), langs Reykholtsdalr paa Sydsiden Ö. 7, over 

 Giljar V. 9—12, Årmannsfell sydligt S. 12, mere östligt N. 

 5, fra 10—20°. 



Med de sædvanlige ensformige Traplinier danne de ud- 

 mærket trachyliske Bildninger, hvor de optræde, altid enkell- 

 staaende og sparsomt, en pludselig Kontrast. Her er dristi- 

 gere Former, skarpere, mere fritstaaende, og större Afvexling. 



Fra det henved 1000' hoie Blegfell over IndriÔastaôir 

 gaaer langs under SkarÔsheiôis Mure mellem en övre og en 



