32 Theodor Kjerulf 



ning er den samme som Baillas, kan ikke paa Forhaand af- 

 gjöres. Alle Forhold udsige her, at den som Traplava har 

 gjennembrudt og lildeels overflydt tidligere Traplag, og först 

 ved senere Paavirkning — navnlig maa denne i Hovedsagen 

 være Fumarollers — er blevet hvad den er. 



I Halsen niellem Skorradalsvaln og Heslr Gange af tæt 

 Trap h. 9,7 og h. 8,5, skjæres af en anden i h. 11,5, 4' mg., 

 grönlig skimrende med horizontale plumpe Söiler — Alt imel- 

 lom Bænke af Wakker, haard Traplava og Trapmandelstcen 

 med Store Calcedonnöddcr eller udmærkede Ovarlsdruser i 

 större Hulerum. Löse laae Calcedonstykker fra saadanne 

 Rum, ganske gjennemvævede med Huulheder efter meget 

 skarpe Kalkspathrhomboedre. 



Over Stafholt ved NorÔra Surturbrand, 2—8" mg., i to 

 Plader af kort Strög og i mindre Partier mellem Tulbreccie, 

 12 — 15 mg., med grönne begglindsende Korn i Grundmassen 

 og sorte Brokker, indsk. 5 — 10° S. 11. Den er gjennemsat 

 af to Gange, en i h. 11,4' mg., mörk tæt Trap med sjeldne 

 Augitnaale og partiviis med glasagtige Punkter og Slriber; 

 en i h. 1,5, 1'mg., wakkeartet. Surturbranden har glindsende 

 anthracitlignende Partier, ei blot i Gangenes Nærhed. Over 

 det Hele ligger Trap, mod N. med et Kolonneknippe (Fig. 

 7). I Tuffen ingen Stilke eller Blade, sandsynligviis er den 

 submarin. 



I de lave Tunger i N. og NO. mellem Dale, der udlöbe 

 til Hvitas Fladeslrækninger: ved Haugafell paa Hvilas höire 

 Bred graablaa fladcellet Traplava overgaaende til Mandelsteen; 

 Grundmassen bliver wakkeartet, Cellerne ere overklædte med 

 Grönjord, sjeldnere med rödt Jernokker, og fyldle med vand- 

 klar Kalkspath. Derunder röd fiinkornig Tuf, skimrende af 

 Kalkspalh, og nederst smudsiglarvede Wakkcr og Breccicr i 

 Decompositions Tilstand. Disse samme Bildninger vexle op- 



