38 Theodor Kjerulf 



Baulapyramiden viser, hvor den ikke er overdækket med 

 skarpt Gruus eller kantede Söilestykker, fasle Söller, fra 

 1—4' mg., ofte 6— 8' lange. Deres steile Indskydning angive 

 en Bænkeheldning lodret derpaa. Seet fra Syd viser ogsaa 

 Baula lange Linier derefter. Ved det sydlige Hjörne mod 

 V. 10, længer op S. 12, under Toppen mod S. 2. Overalt 

 en noget rödlig næsten tæt Grundmasse med smaae Feld- 

 spathtavler og rode og gule Okkerpunkter (efter Jernkies?); 

 ogsaa sorte Korn eller Krystaller optræde sjeldne i Massen, 

 for sparsomt til nærmere at kunne bestemmes. Ved det 

 östlige Hjörne, fremdeles aflæst efter de steilt indskydende 

 Söiler, svag Heldning mod S. 4. Nogle Gangstykker sees 

 her nedsættcnde tværs over Bunden af Kjedlen mellem Baula 

 og Litli Baula; paa Kontakten Begsteen. 



Niveauet af Kjedlens Bund er Platformens; den er bue- 

 formigt omsluttet af en indentil steilt afskaaretLagmuur, der 

 udentil skraaner af mod NO. og Ö. Inderst rager Litli Baula 

 næsten frit stokformigt iveiret. Alt i Kjedlen er bedækket 

 med Gruus til langt op paa Siderne; den östlige lavere Arm 

 er heelt overdækket, den vestlige, nærmest Baula afskaaret 

 paa begge Sider, læner sig som en 2100' hoi Muur op til 

 Pyramiden. 



Opefler Bækkerender nærmest Baula er denne Muurs 

 Lag opslutlede: Tufbreccie, haard Traplava med fladtrykte 

 længdestrakte Celler, derover porphyritisk med rig udviklet 

 Anorthit, der frisk er hvid og glasglindsende med ufuldkonuic 

 Gjennemgange, lig Tlijorsârholts Lava, i begyndende Decom- 

 position gjennemsat af Ridser og gulaglig, ogsaa n»ed Olivin, 

 sjeldnere med smaae Kalkspathrhomboedre i Bum efter 

 Anorthit og dermed sammenvoxet Olivin. Bjergarten er ofte 

 mor og hensmuldrende i Dagen til et kornigt kryslalförende 

 Gruus. Derover atter haardere Traplavaer, kun med enkelte 



